Читати книгу - "Адлер. Кохати, щоб вижити, Катерина Мединська "
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
– Куди ти поділася? Я шукав тебе, – схвильовано запитав Ерік, скоса глянувши на освітлений світлом вечірніх ліхтарів профіль Тіни.
Вона стояла, тримаючись за перила і вдивляючись у далечінь. Перед її поглядом відкривався вид на чудовий і вічнозелений сад: сосни, кипариси, туї були ідеально підстрижені, запашні тиси, самшити облямовували численні доріжки, звиваючись, наче величезні зелені змії. Територія саду здавалася їй просто величезною, то був справжній парк із численними алеями, фонтанами, галявинами, газонами. У світлі нічних ліхтарів сад здавався казковим, таємничим та неймовірно гарним.
– Мені треба було побути наодинці, – відповіла Тіна.
Ерік з розумынням кивнув і став поруч.
– Я навіть уявити не могла, що є будинки, схожі на цей, – порушила тишу Тіна. – Будинок настільки величезний, що мені важко зрозуміти, навіщо комусь взагалі знадобилося будувати щось подібне. Тут є все необхідне для того, щоб взагалі ніколи його не залишати. Тепер цей будинок належить тобі? – Запитала вона, кинувши швидкий погляд на Еріка.
– Так. Тепер це наш дім з тобою. Ми житимемо тут.
Ерік помітив, як вона напружилася. Повернувшись, вона глянула на нього через плече. Тіна вдивилася в обличчя Еріка, на яке падала тінь: прекрасний принц із дівочих мрій. Він бездоганно гарний аристократ, але не добропорядний. А доблесть, великодушність, чесність зовсім не притаманні цій людині.
– Здається, я втрачаю зв'язок із реальністю. Зміни внесли сум'яття в моє життя, а ти все остаточно зіпсував, – сумно посміхнулася вона. – У мене таке відчуття, ніби я сиджу за кермом якогось спорткара і на позамежній швидкості мчу по бездоріжжю. Ще трохи – і мене жбурне під укіс, я розіб'юся, не впоравшись з керуванням, – задумливо промовила вона.
– Щоразу, коли я дивлюся на тебе, я забуваю про все на світі, — заговорив він італійською мовою.
Тіна зацыкавленно подивилася на нього, і Ерік відповів їй:
– Я сказав, що зі мною відбувається щось подібне.
Вона примружила очі, що спалахнули смарагдовим полум'ям, і злегка зніяковіла:
– Не хитри, Адлер, найімовірніше, ти подумав про щось інше.
Ерік спрямував на Тіну довгий пильний погляд, і вона занепокоєно припустила: або він зараз скаже правду і це буде чергова шпилька на її адресу, або Адлер промовчить заради того, щоб сьогодні ввечері не сваритися з нею. Наступні його слова підтвердили її припущення.
– Відверто кажучи, мені хочеться провести з тобою цей вечір, не замислюючись про те, як саме і чому ми примудрилися загнати наші стосунки в глухий кут.
Тіна глибоко зітхнула, щоб заспокоїтися, тривога викликала тремтіння на її тілі, і вона ще щільніше укуталася в шаль. Тільки сьогодні до неї дійшло, що вони зовсім не підходять один одному, вони з різних світів, мислять різними категоріями, відповідно, і розмовляють різними мовами. Дівчина більше не злилася на Еріка, адже він чесно зізнався у своїх почуттях до неї, а точніше, за їх відсутності, проте вона боялася майбутнього, шукала вихід, неначе маленька миша, що бігає в нескінченному лабіринті. Бачачи всю цю розкіш, що оточувала Еріка, вона почувала себе нікчемною самозванкою, негідною бути дружиною Адлера.
Повернувшись так, щоб бачити обличчя чоловіка, Тіна сумно сказала:
– Але чому саме зі мною? Є безліч дівчат, які з радістю погодяться стати твоєю іграшкою, сподіваючись, що обман згодом стане правдою. Я ж не хочу дурити і обманюватися. Я не знаю, що підштовхнуло тебе до цієї неймовірної крайності, але повір: найменше мені хочеться розігрувати із себе твою дружину. Цей шлюб – найбільша дурість. А що буде, коли про це дізнаються? У газетах обов'язково напишуть: «Ерік Адлер одружився з першою зустрічною».
Тіна з непідробною тривогою дивилася на нього.
Він утримався від бажання простягнути руку і погладити блискучі темні локони її волосся. Придушив у собі бажання доторкнутися пальцями до її ніжної щоки. Еріку хотілося заперечити їй, сказати, що вона для нього – не перша зустрічна, що вона найбільше відповідає його ідеалу жінки, ніж будь-хто інший. Адже він досить побачив красивих дівчат, щоб знати: краса нічого не означає без характеру і харизми, легко виглядати чарівною в дорогій модній сукні і з ідеальним макіяжем і зачіскою, але все це лише приваблива обгортка. Тіна відрізнялася від інших жінок природною та яскравою красою, спокусливістю, дотепністю. І чим більше Ерік дивився на неї і дізнавався, тим більше знаходив у ній якості, які справді подобалися йому.
– Прошу, не роби цього з нами, ти ж знаєш краще за мене, що нічого хорошого в результаті не вийде.
Ерік замислився. Якийсь час вони стояли мовчки.
Тіна трохи зніяковіла, коли помітила, як його лагідний погляд ковзнув по її обличчю. Вона була вражена – відмова від його пропозиції означала б, що вона прагне його кохання, і хоч так воно і було, визнавати цього Тіна не збиралася.
– Я намагаюся тебе напоумити, але ти впертий і моторошно самовпевнений тип, – з усмішкою сказала Тіна. – І якщо для тебе слово «любов» лише порожній звук і ти стверджуєш, що без неї наші стосунки будуть цілком стерпними, я, мабуть, прийму твою пропозицію і заради блага нашої дитини стану терпіти тебе, скільки вистачить сил. Але поставлю тобі одну маленьку умову.
Його обличчя виражало здивування. Схиливши голову набік, він уважно спостерігав за нею.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Адлер. Кохати, щоб вижити, Катерина Мединська », після закриття браузера.