Читати книгу - "Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Додаємо також список підручників на цей навчальний рік.
З повагою,
професорка Макґонеґел,
заступник директора.
Гаррі витяг бланк дозволу і пробіг його очима. Усмішка сповзла з його обличчя. Як приємно було б відвідувати Гоґсмід у вихідні! Він знав, що в тому селі живуть самі чаклуни, та ще ніколи там не бував. Але ж як переконати дядька Вернона чи тітку Петунію підписати той дозвіл?
Він глянув на будильник. Була вже друга ночі.
Вирішивши, що про дозвіл він подумає завтра, Гаррі вмостився в ліжку і викреслив з таблички ще один день, що відділяв його від зустрічі з Гоґвортсом. Потім зняв окуляри, ліг, і ще довго милувався своїми трьома вітальними листівками.
І тієї миті такий незвичайний Гаррі Поттер був звичайнісіньким хлопчиськом, котрий уперше в житті радів своєму дню народження.
- РОЗДІЛ ДРУГИЙ -
Серйозна помилка тітоньки Мардж
Коли вранці Гаррі спустився на сніданок, усі Дурслі вже сиділи за кухонним столом. Вони дивилися новісінький телевізор - подарунок, який Дадлі отримав на початку літа (цей кабанчик приїхав на канікули й нарікав, що йому дуже нелегко ходити від холодильника до телевізора у вітальні). Дадлі провів на кухні майже ціле літо, не відриваючи від екрану своїх маленьких поросячих оченят. Його п'ять підборідь постійно колихалися, бо він безперервно щось жував.
Гаррі вмостився між Дадлі й дядьком Верноном, дебелим чолов'ягою, який майже не мав шиї, зате відростив пишні вуса. Жоден з Дурслів не тільки не привітав Гаррі з днем народження, але й узагалі не звернув на нього уваги. Проте Гаррі давно вже звик до такого ставлення, тож особливо цим не переймався. Він почав був їсти грінку, а тоді глянув на телевізійного диктора, що саме повідомляв про втечу якогось в'язня.
"...до уваги населення: Блек озброєний і вкрай небезпечний. Відкрито спеціальну гарячу лінію. Кожен, хто його побачить, повинен негайно про це повідомити».
- Зразу видно, що мерзотник, - пирхнув дядько Вернон, дивлячись понад газетою на зображення в'язня. - Клятий голодранець! Ви тільки гляньте, які в нього патли!
Дядько Вернон недоброзичливо зиркнув на Гаррі, чиє розкуйовджене волосся завжди страшенно його дратувало. Хоча, порівняно з тим в'язнем, кощаве обличчя якого облямовували довжелезні сплутані кудли, Гаррі видавався охайно зачесаним.
На екрані знову з'явився диктор.
- Міністерство сільського та рибного господарства сьогодні оголосило...
- Гей, зачекай! - гаркнув дядько Вернон, люто вп'явшись очима в диктора. - Ти ж не сказав, звідки втік той маніяк! Яка користь з таких новин? Може, той придурок уже чалапає по нашій вулиці?!
Тітка Петунія, кістлява, з кобилячим обличчям жінка, прожогом обернулась і стала вдивлятися в кухонне вікно. Гаррі знав, що тітка страх як полюбляє дзвонити по всіляких гарячих телефонних лініях. Вона намагалася скрізь устромити свого носа й усе життя тільки й робила, що підглядала за своїми нудними законослухняними сусідами.
- Коли вони вже затямлять, - грюкнув по столу буряковим кулачиськом дядько Вернон, - що таких типів треба відразу вішати?
- Свята правда, - погодилася тітка Петунія, приглядаючись до стручечків сусідської квасолі.
Дядько Вернон допив чай, зиркнув на годинника і сказав:
- О, Петуніє, за хвилину мушу вже бігти, - о десятій прибуває Марджин поїзд.
Гаррі, думки якого снували навколо «Набору для обслуговування мітел», раптом отямився.
- Тітонька Мардж? - бовкнув він. - А х-хіба вона до нас приїде?
Тітонька Мардж була сестрою дядька Вернона. І хоча вона й не була кровно споріднена з Гаррі (мама Гаррі була сестрою тітки Петунії), але його завжди примушували називати її «тітонькою». Тітонька Мардж мешкала за містом, у будинку з великим садом, і розводила бульдогів. Вона нечасто гостювала на Прівіт-драйв, бо не могла надовго розлучитися зі своїми неоціненними песиками, але кожен її візит з моторошною яскравістю закарбувався в пам'яті Гаррі.
На п'яту річницю Дадлі тітонька Мардж лупнула Гаррі по гомілках своїм ціпком, щоб він не перемагав Дадлічка у грі «Завмри». Тоді якось приїхала на Різдво з комп'ютеризованим роботом для Дадлі й коробкою собачих галет для Гаррі. А під час її минулого візиту, за рік до того, як Гаррі почав навчатися в Гоґвортсі, він випадково наступив на лапу її улюбленого пса Ріпера, який після того загнав Гаррі на дерево в саду, і тітонька Мардж відігнала Ріпера звідти аж опівночі. При згадці про той випадок Дадлі й досі мало не плакав зі сміху.
- Мардж пробуде в нас тиждень, - прорік дядько Вернон, - тому, до речі, - він погрозливо скерував на Гаррі пухкого пальця, - мусимо дещо з'ясувати, перше ніж я по неї поїду.
Дадлі вишкірився і відірвався від телевізора. Для нього не було кращої розваги, ніж спостерігати, як батько тероризує Гаррі.
- По-перше, - гаркнув дядько Вернон, - ти дуже ввічливо розмовлятимеш з Мардж.
- Добре, - пхикнув Гаррі, - якщо й вона буде зі мною ввічлива.
- По-друге, - дядько Вернон вдавав, ніби не почув Гарріних слів, - Мардж нічого не знає про твою ненормальність, тож я не потерплю жодних... жодних чудасій, доки вона буде тут. Маєш бути чемним, зрозумів?
- Якщо й вона буде чемна, - процідив Гаррі крізь зуби.
- І по-третє, - вимовив дядько Вернон, і його підступні очиці на широкому буряковому обличчі стали вузькі, мов щілини, - ми сказали Мардж, що ти навчаєшся в Центрі святого Брута для патологічно злочинних підлітків.
- Що? - вигукнув Гаррі.
- І ти підтвердиш це, хлопче, якщо не хочеш мати клопоту, - бризнув слиною дядько Вернон.
Сполотнівши, Гаррі люто дивився на дядька Вернона і не хотів вірити в те, що почув. Приїзд тітоньки Мардж на цілий тиждень - це був найгірший Дурслівський дарунок на його день народження, навіть гірший за подаровані колись старі дядькові шкарпетки.
- Ну, Петуніє, - важко звівся на ноги дядько Вернон, - то я поїхав на вокзал. Хочеш проїхатися зі мною, Дадліку?
- Ні, - відповів Дадлі, котрий знову, щойно дядько Вернон перестав діставати Гаррі, втупився в телевізор.
- Дадлік мусить причепуритися для тітоньки, - сказала тітка Петунія, пригладжуючи густе русяве волосся Дадлі. - Мамуся купила йому нового гарнюнього метелика.
- Ну, до зустрічі! - ляснув дядько Вернон по поросячому ошийку Дадлі і вийшов з кухні.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)», після закриття браузера.