Читати книгу - "Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Волога травичка здавалася в сутінках майже чорною. Підійшовши до Геґрідової хижі, постукали.
- Заходьте, - почувся хрипкий голос.
Геґрід сидів у самій сорочці за обдертим дерев'яним столом. Іклань стояв поряд, поклавши голову йому на коліна. Вони з першого погляду збагнули, що Геґрід був зовсім п'яний. Перед ним стояв олов'яний кухоль завбільшки з відро, і він ніяк не міг утямити, хто це до нього прийшов.
- Гадаю, то рекорд, - нерозбірливо пробурмотів він, коли нарешті їх розпізнав. - Я си не пригадую вчителя, що викладав би лиш один день.
- Тебе ж іще не звільнили! - вигукнула Герміона.
- Ще ні, - приречено простогнав Геґрід, добряче відсьорбнувши з кухля. - Але се тілько питання часу... Тілько Мелфой оклигає і всьо...
- А як він там? - запитав Рон, коли вони всі посідали. - Нічого серйозного, правда?
- Мадам Помфрі зробила всьо якнайкраще, - язик у Геґріда заплітався. - Але він си скаржить на нестерпний біль... весь у бинтах... стогне...
- Він придурюється, - миттю озвався Гаррі. - Мадам Помфрі вилікує все, що завгодно. Торік вона відростила половину моїх кісток. Просто Мелфой використовує ситуацію.
- Вони вже сповістили Раді опікунів школи, - зітхнув нещасний Геґрід. - Вони вважають, що я мав зачинати з легшого. Треба було відкласти гіпогрифів на пізніше... дати вам флоберв'яків чи ще щось... але я хотів, як краще... це ж перший урок!.. я сам винен...
- Ні, винен Мелфой! - вигукнула Герміона.
- Ми свідки, - докинув Гаррі. - Ти ж казав, якщо гіпогрифа образити, він нападе. Мелфой сам винен, що тебе не слухав. Ми розкажемо Дамблдорові, як усе було насправді.
- Авжеж, - додав Рон, - ми тебе захистимо, не журися.
Зі зморшкуватих кутиків Геґрідових чорних, мов жуки, очей викотилися сльози. Він притулив до себе Гаррі й Рона і так їх стиснув, що аж затріщали кості.
- Мені здається, Геґріде, ти забагато випив, - рішуче сказала Герміона. Вона забрала зі столу кухоль і вийшла надвір, щоб усе вилити.
- Свята правда! - погодився Геґрід і відпустив з обіймів Гаррі й Рона, котрі, похитуючись, стали потирати ребра. Геґрід важко підвівся зі стільця і непевним кроком вийшов услід за Герміоною. Щось гучно шубовснуло у воду.
- Що він там робить? - стурбовано запитав Гаррі Герміону, що саме повернулася з порожнім кухлем.
- Запхав голову в діжку з водою, - пояснила вона.
Увійшов Геґрід, з його волосся й бороди капотіла вода.
- Уже легше, - він протер очі і потрусив головою, наче пес, забризкавши їх усіх. - Дуже файно, що ви до мене зайшли, я й справді...
Геґрід раптом затнувся і глянув на Гаррі, мовби щойно його побачив.
- А ЩО ЦЕ ТИ ТУТ РОБИШ, ГА? - він заревів так несподівано, що всі аж підскочили. - ГАРРІ, ТОБІ Ж НЕ МОЖНА ТУТ ГУЛЯТИ, КОЛИ СТЕМНІЄ! А ВИ?! ЯК ВИ ПОСМІЛИ ЙОГО ПУСТИТИ?! - Геґрід ступив до Гаррі, схопив його за руку і потяг до дверей.
- Пішли! - сказав він сердито. - Зараз я тебе відведу... І більше ніколи не приходи сюди... вечорами. Я цього не вартий!..
- РОЗДІЛ СЬОМИЙ -
Ховчику шафі
Мелфой з'явився в класі аж у четвер зранку, під час спільного з ґрифіндорцями уроку зілля й настійок. Він гордо зайшов у підвал з пов'язкою, що підтримувала його забинтовану праву руку, і поводився, як герой, що здобув перемогу в якійсь лютій битві.
- Ну як, Драко? - дурнувато всміхнулася Пенсі Паркінсон. - Дуже болить?
- О-о, так, - Мелфой зробив вигляд, що мужньо терпить біль. Але Гаррі помітив, як він підморгнув Кребові й Ґойлу, коли Пенсі відвернулася.
- Сідай уже, сідай, - ніби між іншим кинув професор Снейп.
Гаррі й Рон похмуро перезирнулися: якби запізнилися вони, Снейп одразу вигадав би їм якесь покарання. Але Мелфой міг не хвилюватися: Снейп був вихователем слизеринського гуртожитку і ставився до власних учнів значно прихильніше.
Сьогодні вони готували нову настійку - розчин для зменшування. Мелфой поставив свій казанець біля Гаррі й Рона, тож усі вони почали змішувати складники за одним столиком.
- Пане професоре, - сказав Мелфой, - я не можу розрізати ці корінці, бо в мене болить рука...
- Візлі, розріж Мелфоєві корінці, - навіть не глянувши на Рона, звелів Снейп.
Рон почервонів, як рак.
- Твоя рука давно здорова, - просичав він Мелфою.
- Карочє, Візлі, ти що, не чув - розріж мені корінці! - самовдоволено вишкірився Мелфой.
Рон схопив ножа, присунув до себе корінці і нашвидкуруч почикрижив їх на великі нерівні шматки.
- Пане професоре, - поскаржився Мелфой, - Візлі перепсував мої корінці.
Снейп підійшов, глянув, а тоді криво всміхнувся з-під свого довгого й масного чорного волосся.
- Візлі, поміняйся корінцями з Мелфоєм.
- Але ж, пане професоре!.. - Рон цілу чверть години потратив на розрізання своїх корінців.
- Негайно! - погрозливо проказав Снейп.
Рон підсунув до Мелфоя свої старанно нарізані корінці і знову взявся за ніж.
- Пане професоре, мені ще важко почистити цю зів'ялу фігу, - сказав Мелфой, ледве стримуючи єхидну посмішку.
- Поттере, почисть Мелфоєві фіґу! - з ненавистю зиркнув на Гаррі Снейп.
Гаррі хутко почистив фігу і мовчки жбурнув її Мелфоєві. Мелфой посміхнувся ще нахабніше.
- Як там ваш дружбан? - тихенько спитав Мелфой.
- Тебе це не стосується! - відрубав Рон, не підводячи голови.
- Карочє, я боюся, що Геґрідові не довго судилося бути вчителем, - з удаваним сумом сказав Мелфой. - Мій старий не дуже зрадів, що в мене травма...
- Якщо не заткнешся, Мелфою, то я тебе й справді травмую, - огризнувся Рон.
- ...він поскаржився опікунам школи... А ще Міністерству магії. У нього великі зв'язки... А з такою травмою... - він драматично зітхнув, - хтозна, чи моя рука взагалі колись заживе?
- То ось для чого ти розігруєш цю комедію! Хочеш, щоб вигнали Геґріда? - від гніву у Гаррі тремтіли руки, і він мимохіть обезголовив сушену гусінь.
- І для цього, Поттере, теж, - прошепотів Мелфой. - Але є й інші вигоди. Візлі, поріж мені гусінь.
Тим часом Невіл, як і завжди на уроках
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)», після закриття браузера.