Читати книгу - "Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Невіл раптом охнув: за Гарріною спиною зринув Снейп. Невіл мерщій заховався за Гаррі.
- Що це ви тут робите? - переводив погляд з одного на другого Снейп. - Дивне місце для зустрічі...
Гаррі закляк від хвилювання: чорні Снейпові очі ковзнули з дверей і вп'ялися в однооку відьму.
- Ми не... домовлялися про зустріч, - сказав Гаррі. - Ми зустрілися випадково.
- Справді? - засумнівався Снейп. - Ти, Поттере, маєш звичку з'являтися в несподіваних місцях і рідко коли робиш це просто так... Раджу вам негайно повертатися до своєї ґрифіндорської вежі.
Гаррі й Невіл рушили без зайвих слів. Коли завертали за ріг, Гаррі озирнувся. Снейп обмацував голову одноокої відьми, пильно до неї придивляючись.
Гаррі спекався Невіла аж біля Гладкої Пані. Він сказав йому пароль, а сам, удавши, що забув у бібліотеці свій реферат про упирів, повернув назад. Відійшовши подалі від тролів, знову витяг карту. Коридор на четвертому поверсі був порожній. Гаррі подегшено зітхнув: маленька цяточка з написом «Северус Снейп» містилася у Снейповім кабінеті.
Він побіг до одноокої відьми, відчинив горб, заліз у нього і ковзнув кам'яним жолобом на дно. Там знайшов свого портфеля, стер Карту і гайнув далі.
*
Загорнувшись у плащ-невидимку, Гаррі вийшов з «Медових руць» на залиту сонцем вуличку поблизу цукерні і штурхнув Рона в спину.
- Це я, - прошепотів він.
- Чого так довго? - прошипів Рон.
- Та Снейп там лазив...
Вони попрямували Високою вулицею.
- Де ти? - час від часу шепотів Рон краєчком рота. - Ти ще тут? Якось воно дивно...
Вони зайшли на пошту. Рон для годиться почав прицінюватися до сови - гарно б вислати її Біллові в Єгипет, а Гаррі тим часом усе розглядав. На полицях до нього лагідно поухкувало не менше як триста сов - від сірих велетів до крихітних сов-менестрелів («Тільки для місцевої кореспонденції»), що могли вміститися на долоні.
Далі вони пішли в «Зонко», у якій юрмилася хмара учнів. Гаррі мусив рухатися надзвичайно обережно, Щоб, бува, не наступити комусь на ногу і не викликати паніки. Там було стільки всіляких дивовиж, що можна було задовольнити навіть найбожевільніші фантазії Фреда і Джорджа. Гаррі пошепки робив замовлення і передавав Ронові гроші з-під плаща-невидимки. Після «Зонко» їхні гаманці добряче схудли, зате в їхніх кишенях було повно какабомб, цукерок-гикавок, мила з жаб'ячої ікри та чашок-носогризів.
День був ясний, повівав легенький вітерець, тому вони проминули 'Три мітли» і вирішили прогулятися ще. Вилізли на пагорб і рушили до Верескливої Халупи з найкошмарнішими в усій Британії привидами. Халупа височіла над селом і навіть удень мала доволі моторошний вигляд: вікна були забиті дошками, а сад - здичавілий і вогкий.
- Навіть гоґвортські привиди її уникають, - сказав Рон, спершись на паркан. - Я розпитував Майже-Безголового Ніка... він казав, що тут мешкає дуже мерзенна публіка. Ніхто не може сюди ввійти. Навіть Фред і Джордж не змогли пробратися...
Видираючись на пагорб, Гаррі спітнів і вже хотів був хоч на пару хвилин скинути плаща-невидимку, як раптом зовсім поряд почулися голоси. Хтось підіймався до халупи з другого боку. То були Мелфой, Креб і Ґойл. Мелфой щось розповідав:
- ... ось-ось прилетить сова від мого старого. Він мав бути на розгляді тієї справи, щоб розповісти про мою руку... як я, тіпа, не міг нею ворухнути аж три місяці...
Креб і Ґойл загиготіли.
- Хотів би я почути, як той волохатий дебіл буде захищатися... «Він си такий файний і безпечний»... Карочє, тому гіпогрифу гаплик...
Мелфой несподівано побачив Рона. Його бліде обличчя розпливлося в кривій посмішці.
- Що ти тут робиш, Візлі? - Мелфой перевів погляд на перекособочену халупу за Роновою спиною. - Що, хотів би тут пожити, га? Мрієш, тіпа, про власну спальню? Я чув, що вдома ви всі спите в одній кімнаті... це правда?
Рон наготувався стрибнути на Мелфоя, але Гаррі схопив його за мантію.
- Залиш їх мені, - прошепотів він Ронові на вухо.
Гріх було втрачати таку нагоду. Гаррі тихенько зайшов за спини Мелфоя, Креба і Ґойла, нахилився і набрав з землі цілу жменю болота.
- А ми тут саме говоримо про твого дружбана Геґріда, - сказав Мелфой. - Уявляємо, карочє, що він там меле Комітетові знешкодження небезпечних істот. Гадаєш, він голосно заскиглить, коли тому гіпогрифу відітнуть...
ХЛЯП!
Мелфоєва голова різко смикнулася і його біляве волосся забризкало болотом.
- Хто?... що це?..
Рон ухопився за паркан, щоб не впасти з реготу. Мелфой, Креб і Ґойл, роззираючись, закружляли на місці як божевільні. Мелфой стріпував болото.
- Що це було? Хто це зробив?
- Тут мешкають дуже мерзенні привиди, - мовив Рон таким тоном, ніби сповіщав прогноз погоди.
Креб із Ґойлом захвилювалися: їхні накачані м'язи проти привидів були безсилі. Мелфой злякано оглядав безлюдну місцину.
Гаррі прокрався по стежці до баюри зі смердючим зеленавим мулом.
ХЛЯП! ХЛЯП!
Цього разу свою порцію отримали Креб і Ґойл. Ґойл навіжено застрибав на місці, намагаючись струсити липку багнюку з маленьких тупих оченят.
- Це прилетіло звідти! - вигукнув Мелфой, витираючи обличчя, і показав на два метри лівіше від Гаррі.
Простягти руки, як сліпий, Креб рушив туди. Гаррі обійшов його ззаду, підняв якусь палицю і жбурнув Кребові в спину. Креб аж пірует зробив у повітрі - хто це кинув? Гаррі ледве стримував регіт. Оскільки Креб побачив лише Рона, то й рушив прямо на нього. Гаррі підставив ногу, Креб спіткнувся і наступив на краєчок Гарріного плаща-невидимки. Плащ смикнувся - і в повітрі вигулькнуло обличчя Гаррі.
На якусь мить Мелфой закляк.
- А-А-А! - заверещав він, показуючи на Гарріну голову. Далі різко повернувся і кинувся бігти з пагорба вниз, за ним рвонули Креб і Ґойл.
Гаррі знову натяг плаща на голову, але було вже пізно.
- Гаррі! - сказав Рон, підступивши до того місця, де щойно висіла голова Гаррі, - краще тікай! Якщо Мелфой комусь про це розкаже... Ти мусиш бути в замку, і то негайно...
- До зустрічі, - кинув Гаррі і без зайвих слів побіг стежиною до Гоґсміда.
Чи Мелфой повірить у те, що бачив? Чи хтось повірить Мелфоєві? Ніхто не знав про плащ-невидимку.. ніхто, крім Дамблдора. У Гаррі замлоїло в грудях: якщо Мелфой розповість, Дамблдор відразу все збагне.
Він примчав до «Медових руць», спустився по драбині в
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)», після закриття браузера.