Читати книгу - "Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Проте друзі мене не покинули. Навпаки, вони утнули таке, після чого мої перевтілення почали приносити мені найбільшу радість. Вони стали анімагами.
- І мій тато теж?- приголомшено вигукнув Гаррі.
- Аякже. Вони метикували над цим три роки. Твій батько і присутній тут Сіріус були, на щастя, найздібнішими учнями школи, адже перевтілення анімага може призвести до жахливих наслідків. Саме тому в міністерстві пильно стежать за тими, хто вдається до подібних спроб. Пітер цілком покладався на своїх талановитих друзів. Врешті-решт, уже в п'ятому класі, їм це вдалося - відтоді кожен з них за бажанням міг обертатися в якусь тварину.
- Але як це вам допомагало? - запитала спантеличена Герміона.
- Вони не могли бути разом зі мною як люди, тож складали мені компанію як звірі, - пояснив Люпин. - Адже вовкулака небезпечний тільки для людей. Раз на місяць вони покидали замок під Джеймсовим плащем-невидимкою. Тоді перевтілювалися... Пітер, як найменший, прослизав під гілками Войовничої Верби й торкався сучка, що її блокував. Тоді вони пробиралися в тунель і приєднувалися до мене. Під їхнім впливом я ставав безпечнішим - тіло й далі було вовче, а свідомість залишалася майже незмінна.
- Поквапся, Ремусе, - озвався Блек, що й досі не зводив зі Скеберса пожадливого погляду.
- Ще трошки, Сіріусе, ще трошки... Тепер, коли ми всі вміли перевтілюватися, для нас відкрилися неймовірні можливості. Ми залишали Верескливу Халупу й блукали ночами околицями школи й села. Сіріус і Джеймс перевтілювалися на таких великих звірів, які, при потребі, могли вгамувати вовкулаку. Не думаю, що хтось із гоґвортських учнів знав про Гоґсмід і Гоґвортс більше за нас... Отак ми й додумалися скласти Карту мародера, а тоді підписали її своїми прізвиськами. Сіріус - Гультяй, Пітер - Червохвіст, а Джеймс - Золоторіг.
- А на якого звіра?.. - почав був Гаррі, та Герміона не дала йому договорити.
- Але ж це так небезпечно! Блукати в пітьмі з вовкулакою! А що, якби ви когось таки покусали?
- Ця думка й досі не дає мені спати, - похмуро зізнався Люпин. - Таке майже ставалося, багато разів. Потім ми реготали. Були молоді й безтурботні - думали, що розумніші за всіх.
Звичайно, іноді мене мучило сумління, адже я міг підвести Дамблдора... Він прийняв мене в Гоґвортс, чого не зробив би жоден інший директор, і навіть не підозрював, що я порушую правила, встановлені ним заради моєї ж безпеки та безпеки інших. Він не знав, що через мене троє учнів стали нелегальними анімагами. Але ці докори сумління засинали щоразу, як ми починали планувати наші пригоди на наступний повний місяць. І я не змінився...
Люпинове обличчя спохмурніло, а в голосі відчулася відраза до самого себе. - Я цілий рік збираюся сказати Дамблдорові, що Сіріус - анімаг. Але я й досі не наважився. Чому? Тому, що боюся. Адже це означає зізнатися, що я ще в школі його обманював, та ще й повів за собою інших... а Дамблдорова довіра для мене - то все. Він колись дав мені нагоду вступити до Гоґвортсу, пізніше запропонував посаду вчителя, коли я вже й не сподівався знайти якийсь заробіток. Тож я переконав себе, що Сіріус потрапляє до школи завдяки темним мистецтвам, що їх він навчився у Волдеморта, а те, що він анімаг, не має до цього жодного стосунку.. Отож Снейп до певної міри мав щодо мене рацію...
- Снейп? - Блек чи не вперше відвів погляд від Скеберса і глянув на Люпина. - До чого тут Снейп?
- Снейп, Сіріусе, також тут учителює, - важко відповів Люпин, глянувши на Гаррі, Рона й Герміону. - Професор Снейп навчався разом з нами. Він чинив шалений опір моєму призначенню на посаду вчителя захисту від темних мистецтв. Він цілий рік переконував Дамблдора, що мені не можна довіряти. І в нього були підстави... Розумієте, Сіріус якось утнув з ним таку витівку, що Снейп трохи не загинув, і без мене там теж не обійшлося...
Блек зневажливо пхикнув.
- Так йому було й треба! Він скрізь лазив і винюхував, що ми задумали... домагався, щоб нас вигнали...
- Северуса дуже цікавило, куди я щомісяця зникаю, - повів далі Люпин. - Ми були в одному класі, але... е-е... не надто один одного любили. Особливо він недолюблював Джеймса. Мабуть, заздрив його успіхам у квідичі... І ось одного вечора Снейп побачив, як мадам Помфрі вела мене до Войовничої Верби. Сіріус помітив Снейпа і жартома порадив йому е-е... ткнути патиком у сучок на стовбурі - тоді він, мовляв, відкриє мою таємницю. Снейп, звісно, так і зробив... Якби він дійшов аж сюди, то наткнувся б на здоровенного вовкулаку... Але твій батько, почувши, що придумав Сіріус, кинувся за Снейпом і, ризикуючи життям, витяг його назад... Проте Снейп таки помітив мене в самому кінці тунелю. Дамблдор суворо заборонив йому про це розповідати, але відтоді він знав мою таємницю...
- То он чому Снейп вас не любить, - повільно проказав Гаррі. - Він думає, що ви знали про той жарт.
Саме так, - пролунав за Люпиновою спиною холодний глузливий голос.
Северус Снейп скинув плаща-невидимку і націлився чарівною паличкою на Люпина.
- РОЗДІЛ ДЕВ'ЯТНАДЦЯТИЙ -
Слуга Лорда Волдеморта
Герміона зойкнула. Блек зірвався на ноги, а Гаррі підстрибнув, ніби його вдарило струмом.
- Я знайшов це біля Войовничої Верби, - сказав Снейп, відкинувши плаща-невидимку і не відводячи палички від Люпинових грудей. - Дуже зручна річ, Поттере, красно тобі дякую... - Снейп трохи захекався, але на його обличчі сяяв ледве стримуваний тріумф.
- Ви, мабуть, здивовані, як я довідався, що ви тут? - запитав він, поблискуючи очима. - Я щойно заходив до твого кабінету, Люпине. Ти забув випити своє зілля, тож я з повним келихом зазирнув до тебе. І там, на щастя - тобто на моє щастя, я побачив на твоєму столі якусь карту. З першого погляду я все зрозумів. Я побачив, як ти біг оцим тунелем.
- Северусе... - озвався Люпин, але Снейп не дав йому договорити.
- Я весь час казав директорові, що це ти помагаєш давньому дружкові Блеку пробиратися в замок. І ось він, доказ. Але навіть я не припускав, що ти скористаєшся цією халупою як схованкою...
-
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)», після закриття браузера.