Читати книгу - "Знахар, Міхал Шьмеляк"
![Знахар, Міхал Шьмеляк - Читати Книгу (читати книги) 📘 Онлайн Українською Мовою 💙💛 Безкоштовно. Скачати книги у форматі PDF, EPUB, FB2 українською](/uploads/posts/books/1/2/8/4/9//znahar-mihal-shmeljak.jpg)
- Жанр: 💙 Детективи
- Автор: Міхал Шьмеляк
- 140
- 0
- 23.07.24
📖 Вітаю, шановні читачі! Я, Міхал Шьмеляк, з гордістю представляю вам свій роман "Знахар" – захопливу історію про боротьбу людини зі своєю долею, пошук сенсу життя та відродження.
"Знахар" розповідає історію професора медицини, який втратив пам’ять внаслідок нещасного випадку. Змушений почати нове життя під новим ім'ям, він стає знахарем – народним цілителем, який лікує людей без сучасних медичних знань. У центрі сюжету – не лише його боротьба з забуттям, але й зіткнення з традиційними віруваннями та забобонами. Книга досліджує теми людської витривалості, віри у себе та мистецтва лікування як процесу, що вимагає не тільки знань, але й співчуття.
Мій герой, незважаючи на втрату пам'яті та колишньої ідентичності, не здається перед труднощами і знаходить новий сенс життя. Його шлях – це шлях до самовідкриття, який показує, що навіть у найтемніші часи можна знайти світло і нові можливості.
Міхал Шьмеляк – польський письменник і лікар, народився 1922 року в Варшаві. З дитинства захоплювався літературою та медициною. Під час Другої світової війни брав участь у Руху опору, після чого повернувся до мирного життя і присвятив себе письменницькій діяльності. Його твори відзначаються глибоким психологізмом та увагою до людської душі, що робить їх незабутніми для читачів.
🌐 На сайті readukrainianbooks.com ви можете читати книги онлайн безкоштовно і без реєстрації українською мовою. Цей ресурс зібрав бестселери і найкращі книги світу, роблячи їх доступними для всіх охочих. Завдяки таким платформам, як readukrainianbooks.com, українські читачі мають можливість занурюватися у світ літератури, розширювати свій кругозір та збагачувати культурну спадщину нашого народу.
📚 Важливо читати книги українською мовою, адже це сприяє розвитку нашої мови та культури. Українська мова – це не тільки засіб спілкування, але й ключ до нашої історії та ідентичності. Завдяки читанню рідною мовою ми зберігаємо і передаємо наступним поколінням наші традиції та цінності. На readukrainianbooks.com ви знайдете найкращі твори світової літератури, що допоможуть вам краще зрозуміти себе і світ навколо.
🌟 Не пропустіть можливість поринути у світ "Знахаря" – історії, яка надихає та змушує замислитися над найважливішими аспектами нашого життя. Читайте "Знахар" Міхала Шьмеляка на readukrainianbooks.com і відкривайте для себе нові грані літературної майстерності та людського духу.
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
МІХАЛ ШЬМЄЛЯК
ЗНАХАР
(цикл Інквізитор # 1)
Видавництво INITIUM, Краків, 2021
Перекладач Марченко Володимир Борисович
ПРОЛОГ
Дату власної смерті він знав з точністю до дня. Знав це не тому, що був ясновидцем або планував самогубство на цей день, а тому, що зараз стояв зв'язаний і з кляпом у роті на підлозі свого сараю з болісним передчуттям власного неминучого кінця. Це сьогодні. Зі скількох би етапів не складалося життя, він щойно зіткнувся з останнім, абсолютно несподіваним і найменш приємним.
Ланцюг, що звисав зі стелі, був закінчений зашморгом і не віщував нічого доброго. Будемо чесними, в нинішньому положенні такий ланцюг не віщував нічого, окрім неприємних речей, серед яких смерть - не обов'язково була тим найгіршим варіантом. Себе не обдуриш, адже коли ще є кращий час, щоб чесно визнати свою провину, ніж тоді, коли ти недієздатний, зв'язаний і безпомилково в руках божевільного?
Ланцюг був прикріплений до балки стелі його власного сараю, невід'ємної частини ранчо, де він досі почувався в цілковитій безпеці. Зрештою, він витратив на нього стільки грошей, що, мабуть, відчував себе тут, як у пана Бога за піччю. Не зовсім легальних грошей, але гроші є гроші. Тип від охоронних систем проти злому ні про що не питав, просто швидко перерахував готівку і потиснув йому руку. "В Обами охорона гірша", - сказав він, коли виходив. Напевно, він мав рацію, це була найкраща охорона в Польщі (і найдорожча).
І все ж... Це не Обама зустрів тут смерть, а Адам.
Хтось зміг його паралізувати і зв'язав. Останнє, що він пам'ятав, - це вишневий рогалик з казково хрусткою скоринкою, яким він насолоджувався у власній вітальні. Сніданок чемпіонів. А потім чорна діра. Їжу доставляв кейтеринг, може, вони щось підмішали? Він добереться до сукиних синів, не треба й сумніватися. Тільки спочатку йому потрібно зрозуміти ситуацію і вибратися з цієї вигрібної ями. Усе це виглядало не надто райдужно, і, напевно, навіть Джеймсу Бонду було б важко збагнути, як вийти переможцем з цієї скрути. Але Адам зробив собі статки власне на послідовній діяльності, на чітко поставлених цілях, до яких він ішов по трупах. Чи не було це занадто буквальним окресленням? - замислився він на мить.
Нападник не залишив йому багато свободи; прив'язав його до одного з дубових стовпів, що підтримували стелю прекрасної будівлі, бо, незважаючи на свою плебейську назву, комора була маленьким шедевром гуральщини[1]. Тому він міг стояти, дихати і дивитися вперед, прямо на звисаючий ланцюг. Це викликало тривогу, що і казати, що тут приховувати. Було багато факторів, що сприяли цьому занепокоєнню, крім описаних вище, ланцюг не був схожий на звичайний стримуючий засіб вільності для галасливих дворняг. Хтось мусив добряче попрацювати молотком, щоб викувати кожну трохи незграбну ланку. Ця річ вийшла з-під руки коваля, він був упевнений, і коваля-художника, людини з душею, пристрастю, талантом і який мав трохи вільного часу. Хтось доклав до цього зусиль. Крім того, залізний виріб ледь помітно погойдувався з боку в бік, ніби його підштовхувала та таємнича сила з фільмів жахів, що приводить у рух старі крісла-качалки та скрипучі гойдалки перед покинутими будинками.
– Ти знаєш, хто я?
Господи, у нього мало не стався серцевий напад! Тишу, довгу, як на його час, можливо, з годину, порушив хрипкий голос. Хтось стояв за його спиною.
– Ти знаєш, хто я? – знову пролунало запитання.
Адам хотів чесно відповісти, що не має ані найменшого уявлення, і в той же час благав про милосердя, жалість і все, що завгодно, аби тільки не померти тут і зараз. Проблема, однак, полягала в тому, що у нього в роті був огидний кляп. Тож він вирішив налагодити бодай елементарний діалог з незнайомцем, бо той, вочевидь, саме цього і чекав. Він міг повернути голову, можливо, сантиметрів на п'ять у кожний бік, але цього, мабуть, було достатньо, щоб відповісти заперечно. Ні, він не мав жодного уявлення, з ким має справу.
– Я слуга народу, голос совісті, перетвореним на крик справедливості, – сказав незнайомець спокійним голосом, лише злегка зворушеним емоціями.
Що ж, мені кінець, подумав Адам. Психопат. Шарики за ролики. До цього моменту він обманював себе думкою, що, можливо, хтось зробив це за гроші, а гроші в його випадку не проблема, платимо, скільки пан побажає, тільки не вбивайте нас. Тепер на перший план вийшла думка, що над ним знущається якийсь псих, можливо, месник. Коктейль з психа і месника теж був можливий, чому б і ні, таке буває. Тип бачить багатого мудака, який живе на величезній віллі, ну, не може так бути. Куди поділися ідеали соціалізму і рівності, що сказав би про це Ленін, як прокоментував би Маркс? Таке мислення призводить до раптового і нестримного бажання нівелювати соціальні відмінності, і ось ми тут, вирівнюємо ці відмінності за допомогою ланцюга. На щастя, не було гака, бо, можливо, бажав би його підвісити під останнє ребро, як розправилися з Яношиком[2] – напевне, то не була ні приємна, ні швидка смерть.
Ще одна хвилина щирості, шановне панство. Так, пріоритети змінилися, ще хвилину тому він просто хотів пережити, тепер він не хотів помирати в болю, крові та сечі. Просте бажання, яке він би з радістю виконав, якби не кляп. Він взагалі багато чого хотів сказати, багато чого, переважно це були б прохання, благання і спроби підкупу, але не тільки кляп заважав йому, кат заговорив знову:
– Я той, хто виконує вироки, зрівнюючи багатих і бідних, бо і ті, і інші стоять босоніж перед брамою Господньою.
Комуняка та ще й релігійний фанатик. Це, мабуть, краще, ніж попередня версія: псих / месник. Що стосується релігії, то тут не може йти мова про знесену кришу, це холоднокровна прорахована дурість, міцно вкорінена в реальному світі. Саме в це він вірив і навіть наживався на цьому, він знав, наскільки люди готові жертвувати в ім'я Бога, вони повірять у будь-яку нісенітницю. Тут здоровий глузд сідає на диван і каже: "Змирися, брате, я дивлюся "Фаміліаду"[3]. Гроші не прокатять, фанатика не підкупиш. А як щодо щирого каяття і постанови виправитися? Може, це спрацює? Він брехав собі, а мало ж бути щиро, бо коли ж іще, як не зараз, тут і в цій хвилі?
Холодний піт пробіг по спині, бо жарти, здавалося, припинилися. З
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Знахар, Міхал Шьмеляк», після закриття браузера.