Читати книгу - "Академія дружин драконів, Бетсі Прусс "
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
—Закінчила скиміти? —суворо мовила Ванесса, підходячи ближче. Дівчата тут же почали шикати на вампірку, але вона й бровою не повела. —Скільки тобі разів повторювати, що друзі дані для того, аби проблемами ділитись? А ти вважаєш, що друзі лише для рахунку потрібні.
—Я так не вважаю! —обурливо вигукнула, втираючи ніс.
—А от і вважаєш.
Вона сіла переді мною навпочіпки та поставила долоні на злегка тремтячі коліна.
—Поділись з нами, Ріш.
З важким зітханням я взялася розповідати про розмову з Люцієм, під час згадки якого Аріель вмить пожвавішала. Та варто було розповісти про його “пропозицію”, як русалка почала сумно зітхати.
Він їй подобався, і про це знала кожна з нас. І я зовсім не хочу знову її образити. Але приховувати щось теж не можу, особливо під натиском Ванесси. Та й думки мої вона давно прочитала, а увесь цей цирк влаштувала для того, аби я й з дівчатами поділилась.
—Нічого сумного у цьому не бачу. —оптимістично вигукнула вампірка, підіймаючись. —Ти хочеш поговорити з ним? Та не проблема!
—Що? —насупилась Ци.
—Ми проберемось до його покоїв. —з хижою посмішкою повідомила, через що щелепи у всіх відвисли. І як вона собі це уявляє? Безсмертна, чи що? А, ой. Забула, що вона дійсно безсмертна. Але ж не всесильна!
—Там охорони більше, ніж мух на меді. —вигукнула Аріель, округлюючи оченята.
—У мене є план. Діяти будемо цієї ж ночі.
Авжеж, вона швидка, втече, а нам що робити?
—Нас стратять! —пошепки заскиглила Ци, падаючи дупою на підлогу, а я лише голосно ковтнула, вперше сумніваючись у подрузі.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Академія дружин драконів, Бетсі Прусс », після закриття браузера.