Читати книгу - "Науково-практичний коментар до Податкового кодексу України: в 3 т."
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Постійним представництвом не є використання споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або доставки товарів чи виробів, що належать нерезиденту; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою переробки іншим підприємством; утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для нерезидента; направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; утримання постійного місця діяльності виключно з метою провадження для нерезидента будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер.
Відокремлені підрозділи юридичних осіб-нерезидентів, які відповідають визначенню постійних представництв згідно з Податковим кодексом України, до початку своєї господарської діяльності стають на облік (реєструються платниками податку на прибуток) в органах державної податкової служби за своїм місцезнаходженням.
Взяття на облік відокремленого підрозділу іноземної компанії, організації, що не здійснює господарської діяльності в Україні та не підпадає під визначення постійного представництва, але відповідно до Податкового кодексу України зобов’язаний сплачувати податки і збори, здійснюється на підставі подання відокремленим підрозділом іноземної компанії, організації відповідних документів. Якщо такий відокремлений підрозділ нерезидента розпочинає господарську діяльність та відповідає визначенню постійного представництва, він зобов’язаний зареєструватися платником податку на прибуток у встановленому порядку.
Після взяття на облік дані про взяті на облік відокремлені підрозділи іноземних компаній, організацій, в тому числі постійних представництв нерезидентів, включаються до Реєстру платників податків-нерезидентів.
У випадку здійснення господарської діяльності без обліку в податковому органі інформація про це надсилається через компетентний орган України до компетентного органу іноземної держави для вживання заходів стягнення.
Угоди про розподіл продукції та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб є окремим об’єктом обліку в органах податкової служби. Не підлягають договори про спільну діяльність, на які не поширюються особливості податкового обліку та оподаткування спільної діяльності, визначені Податковим кодексом. Кожен з учасників таких договорів перебуває на обліку в органах державної податкової служби та виконує обов’язки платника податків самостійно.
Взяття на облік зазначеної угоди або договору здійснюється шляхом додаткового взяття на облік як платника податків відповідного інвестора, управителя майна або уповноваженої особи. Такий платник податків зобов’язаний протягом 10 календарних днів подати заяву про взяття на облік після реєстрації договору або набрання ним чинності, якщо відповідно до законодавства реєстрація договору не проводиться. Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. Для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Для цілей оподаткування дві чи більше особи, які здійснюють спільну діяльність без утворення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності. Порядок податкового обліку та звітності про результати спільної діяльності встановлюється центральним органом державної податкової служби.
Після взяття на облік договору про спільну діяльність, договору управління майном та угоди про розподіл продукції відомості про них включаються до Реєстру договорів про спільну діяльність, договорів управління майном та угод про розподіл продукції.
В окремому порядку в органах податкової служби обліковуються великі платники податків. Порядок обліку великих платників податків в органах державної податкової служби та порядок формування Реєстру великих платників податків на відповідний рік визначає центральний орган державної податкової служби.
Великий платник податків — юридична особа, у якої обсяг доходу від усіх видів діяльності за останні чотири послідовні податкові (звітні) квартали перевищує п’ятсот мільйонів гривень або загальна сума сплачених до Державного бюджету України податків за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, за такий самий період перевищує дванадцять мільйонів гривень.
У разі включення платника податків до Реєстру великих платників податків на нього поширюються особливості, визначені Податковим кодексом України для великих платників податків, а саме:
— обов’язковий перехід на облік у спеціалізований орган державної податкової служби, що здійснює податкове супроводження великих платників податків, з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр ВПП, після отримання відповідного повідомлення центрального органу державної податкової служби;
— сплата податків, подання податкової звітності та виконання інших, передбачених Податковим кодексом України обов’язків за новим місцем обліку у разі прийняття центральним органом державної податкової служби рішення про переведення на облік у спеціалізований чи інший орган державної податкової служби;
— подання податкових декларацій до органу державної податкової служби в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;
— надання в електронному вигляді у передбачених Податковим кодексом України випадках копій документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов’язаних із визначенням об’єктів оподаткування (податкових зобов’язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов’язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів;
— тривалість визначених Податковим кодексом України документальних планових перевірок не більше 30 робочих днів;
— продовження строків проведення визначених Податковим кодексом документальних планових перевірок не більше ніж на 15 робочих днів.
Після включення платника податків до Реєстру великих платників податків та отримання відповідного повідомлення від центрального органу державної податкової служби такий платник зобов’язаний стати на облік у спеціалізованому органі державної податкової служби, що здійснює податкове супроводження великих платників податків, з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр. Якщо такий платник самостійно не стає на облік у спеціалізованому органі державної податкової служби, центральний орган державної податкової служби має право прийняти рішення про зміну основного місця обліку та переведення їх
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Науково-практичний коментар до Податкового кодексу України: в 3 т.», після закриття браузера.