Читати книгу - "Судова риторика: теорія і практика: навч. посіб."
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Як вбачається з матеріалів справи в березні 2005 р. між позивачем і відповідачем був заключений договір поставки тієї ж самої продукції — кормової добавки «Ліпрот» в кількості 43/86 тони. Вказаний ліпрот позивач одержав від відповідача за накладною б/н від 09.03.05 р. В жовтні 2005 р. позивач одержав від відповідача вимогу про сплату одержаного ліпроту і у відповідь направив відповідачу повідомлення з заявою про повернення з відповідального схову 43/86 тон ліпроту а також про залік вимоги відповідача про оплату поставленого ліпроту цією вимогою про повернення зі схову.
Виходячи з того, що відповідач одночасно з претензією про оплату поставленого ліпроту, відмовився від факту схову, позивач направив відповідачу претензію про витребування з чужого незаконного володіння.
Відповідач ВАТ «Трипільский Біохімзавод» позов не визнав мотивуючи тим, що позивач кормової добавки ліпрот на зберігання відповідачу не передавав, акт приймання-передачі майна — відсутній, тобто, незважаючи на укладений договір відповідального схову, жодна із сторін до виконання зобов’язання не приступила. Керуючись тим, що договір схову є реальним договором та вважається здійсненим тільки після передачі речі, відповідач вважає, що ніяких зобов’язань він перед позивачем не має. Крім того, відповідач не відображав в своєму бухгалтерському обліку операції схову майна позивача». Що стосується складської довідки, відповідач вважає, що вона не може братися до уваги, бо по-перше, не підписана головним бухгалтером, а по-друге, відізвана особою, що її підписала з поясненнями, що була видана тільки на прохання представників СП «Зварювання», які мали на меті пошук покупців.
В судовому засіданні представник позивача пояснив, що спірну продукцію — кормову добавку «Ліпрот» у кількості 95 тон позивач одержав від третьої особи — ТО В «Геліос» належним чином по накладній. Останній в свою чергу одержав ліпрот від відповідача по справі — ВАТ «Трипільский БХЗ». Кожного разу коли здійснювався перехід права власності, ліпрот фактично залишався на складі відповідача, тому акт приймання-передачі спірної продукції не складався. Коли позивач прийняв право власності на ліпрот від ТОВ «Геліос» відповідач видав позивачу «Складську довідку» яка свідчить про право власності позивача і є згідно до ст. 128 Цивільного Кодексу України розпорядчим документом на речі. При цьому оскільки кормова добавка ліпрот є продукцією нетривалого зберігання позивач передав відповідачу на схов майно, визначене родовими ознаками і відповідач повинен повернути позивачу кормову добавку «Широт» марки СТ-9 у кількості 51,14 тон. Заперечуючи проти аргументів відповідача позивач пояснив, що ніяким законодавчим, актом не передбачено якогось конкретного порядку передачі майна на схов, тому саме «Складська довідка» служить належним доказом знаходження спірної продукції на схові у відповідача. Також, позивач вважає, що відсутність підпису головного бухгалтера на складській довідці не тягне за собою недійсність зобов’язань, що визначені у цій довідці, бо вона підписана першим керівником і його підпис завірено круглою печаткою.
Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що передачі спірної продукції на схов не було, а складська довідка № 557 від 21.08.2004 р. є недійсною, бо відсутній підпис головного бухгалтера і позивачу був направлений відзив довідки.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши представлені письмові докази і розглянувши матеріали справи, я вважаю, що позов підлягає задоволенню виходячи із таких обставин.
В складській довідці № 557 від 21.08.2004 р. вказано, що на зберіганні на складі ВАТ «Трипільський біохімзавод» знаходиться продукція лізінпротеїнова кормова добавка «Ліпрот СГ-9» у кількості 95 тон, вказана продукція знаходиться у нормальному стані, зберігається згідно вимог Держстандарту і буде відпущена володарю СП «Торговий Дім «Зварювання» за першою вимогою в робочий день згідно графіку відпуску продукції. Виходячи з такого змісту дана складська довідка дійсно є розпорядчим документом на речі і свідчить про те, що СП «Торговий Дім «Зварювання» є власником спірної продукції і відповідач визнавав за ним право власності принаймі на серпень 1998 року.
Проаналізувавши обставини при яких позивач став власником спірної продукції і виходячи із суттєвого змісту «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в Україні», затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 03.04.2003 р., я прихожу до висновку, що вказана складська довідка не є документом що є підставою для приймання і видачі товарно-матеріальних цінностей, бо позивач одержав у власність спірну продукцію від третьої особи, при цьому належним чином з одержанням накладної, а відповідачу спірну продукцію було залишено лише для зберігання, тобто повернення зі схову не буде видачею товарно-матеріальних цінностей в змісті вказаного «Положення про організацію бухгалтерського обліку».
Також складська довідка не є розрахунковим, кредитним або фінансовим зобов’язанням. Тому оспорювана відповідачем складська довідка не підпадає під пункт 23 вказаного «Положення про організацію бухобліку». Крім того, відсутність підпису головного бухгалтера на складській довідці, не може автоматично тягти за собою такі наслідки для третіх осіб, як недійсність зобов’язання, вираженого видавником довідки перед третіми особами. В законі нема прямого натяку на такі наслідки.
Я вважаю що суд не може брати до уваги той факт, що довідка була відізвана з поясненнями, що була видана тільки на прохання представників позивача, які мали на меті пошук покупців, тому що таке ствердження прямо суперечить змісту довідки, яка могла бути видана тільки дійсному власнику продукції.
Ретельно дослідивши наповнення діючого законодавства про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, а саме: «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в Україні», затв. постановою КМ України № 250 від 03.04.2003 р. «Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затв. Наказом Міністерства фінансів № 88 від 24.05.2005 р., зареєстр. в Міністерстві юстиції 05.06.2005 р. за № 168/704, а також «Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернених та використаних довіреностей на одержання цінностей», затв. Наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.19996 р., зареєстр. в Міністерстві юстиції 13.06.2005 г. за № 293/1318. В жодному з вказаних нормативних актах не передбачений порядок що регламентує передачу майна на відповідальний схов. Отже складська довідка може служити належним документом, що відображає господарську операцію — відповідальний схов.
Позивач не заперечує, що 43,86 тон кормової добавки «Ліпрот»
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Судова риторика: теорія і практика: навч. посіб.», після закриття браузера.