Читати книгу - "Біблія, Невідомий Автор"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Хто дорогу свою стереже, той душу свою збереже.
18 Перед загибеллю гордість буває, а перед занепадом — пиха.
19 Краще бути покірним і з лагідними, ніж здобич ділити з бундючними.
20 Хто зважає на слово, той знайде добро, хто ж сподівається на Господа буде щасливий.
21 Мудрого серцем кличуть розумний, а солодкі вуста дає наука.
22 Розум — джерело життя власникові його, а картання безглуздих — дурість.
23 Серце мудрого робить розумними вуста його і додає їм впевненості.
24 Приємні слова — щільниковий то мед, солодкий душі та ліки для кісток.
25 Буває, дорога людині здається простою, та кінець її стежка до смерті.
26 Людина завзята працює для себе, бо до того примушує рот її.
27 Нікчемна людина копає лихе, а на вустах її як палючий вогонь.
28 Лукава людина сварки розсіває, а обмовник розділяє друзів.
29 Насильник підмовляє друга свого, і провадить його по недобрій дорозі.
30 Хто мружить очі свої, той має хитрий задум, хто губи закусує, той скоїв лихе.
31 Сивина, то пишна корона, знаходять її на дорозі праведності.
32 Кращий від силача, хто не швидкий до гніву, і панує над собою самим, кращий від завойовника міста.
33 За пазуху жереб кладеться, та весь його вирок від Господа.
Приповiстi 17
1 Кращий черствий шматок зі спокоєм, ніж будинок, повний жертовного м'яса зі сваркою.
2 Раб розумний панує над сином безталанним, і з його братами він поділить спадок.
3 Для срібла топильна посудина, а горно для золота, Господь же серця випробовує.
4 Лиха людина слухає вуста безбожних, прислухається до язика лукавого.
5 Хто сміється з убогого, той ображає свого Творця, хто радіє з нещастя, не буде такий без вини.
6 Корона для старих — онуки, а пишнота дітей — їхні батьки.
7 Не пристойна безглуздому мова поважна, а тим більше шляхетному мова брехлива.
8 Гостинець в очах його власника — самоцвіт. Куди б він не звернувся, буде щастити йому.
9 Хто шукає любові, провину ховає, хто ж про неї повторює, розділяє друзів.
10 На розумного більше впливає одне застереження, ніж на дурня сто ударів.
11 Лихий шукає лише непослуху, та вісник жорстокий на нього пошлеться.
12 Краще спіткати ведмедицю, що втратила дітей, і кидається на людину, аніж нерозумного в дурості його.
13 Хто відплачує лихим за добро, не відступить лихо з його оселі.
14 Почин сварки то прорив води, тому перед вибухом сварки покинь її!
15 Хто оправдує несправедливого, і хто засуджує праведного, обидва вони Господові огидні.
16 Нащо ті гроші в руці нерозумного, щоб мудрість купити, як мозку нема?
17 Правдивий друг любить за всякого часу, в недолі ж він робиться братом.
18 Людина, яка бере зобов'язання і поручається перед ближнім, позбавлена розуму.
19 Хто любить сварку, той любить гріх. Нахаба ж шукає нещастя.
20 Людина лукавого серця не знайде добра, хто ж лукавить своїм язиком, скруту собі готує.
21 Хто породить дурня, породить на смуток собі, і не потішиться батько безглуздого.
22 Серце радісне добре лікує, а пригноблений дух сушить кістки.
23 Безбожний таємно бере хабара, щоб викривити шляхи правосуддя.
24 Мудрість перебуває перед обличчям розумного, а очі дурного на краю землі.
25 Нерозумний син смуток для батька, а для своєї матері розчарування.
26 Не добре карати справедливого, бити шляхетних за щирість!
27 Хто слова свої стримує, той має знання, і холоднокровний розумна людина.
28 Як дурень мовчить, вважається мудрим, а хто вуста свої стримує — розумним.
Приповiстi 18
1 Примхливий шукає сваволі, стає проти всього розумного.
2 Нерозумний не хоче навчатися, а тільки свою дотепність показати.
3 З приходом безбожного й ганьба приходить, а з легковажністю — сором.
4 Слова вуст людини — глибока вода, джерело премудрості — струменіючий потік.
5 Не добре зважати на обличчя безбожного, щоб праведного повалити на суді.
6 Вуста нерозумного тягнуть до сварки, а слова його кличуть до бійки.
7 Язик нерозумного — загибель для нього, а вуста його, то тенета на душу його.
8 Слова обмовника, мов ті присмаки, вони сходять до утроби.
9 Недбалий у праці своїй, то брат марнотратнику.
10 Господнє ім'я — могутня башта. До неї втече справедливий і буде безпечний.
11 Маєток багатому — місто твердинне його, і немов міцний мур в уяві його.
12 Перед загибеллю серце людини високо несеться, перед славою ж — скромність.
13 Хто відповідає на слово, ще поки почув, то дурість на сором йому!
14 Дух людини допомагає зносити біль, а дух пригноблений хто піднесе?
15 Серце розумне знання набуває, і вухо премудрих шукає знання.
16 Подарунок розширює людині дорогу, і провадить її до великих людей.
17 Перший у сварці своїй вважає себе справедливим, але прийде супротивник його та й випробує його.
18 Жереб зупиняє сварки, та вирішує суперечки серед сильних.
19 Розлючений брат, як місто твердинне, а сварки, немов засуви фортеці.
20 Із плоду вуст людини насичується її шлунок, вона насичується плодом вуст своїх.
21 Смерть та життя у владі язика, хто ж любить його, його плід поїдає.
22 Хто жінку чеснотну знайшов, знайшов той добро, і милість отримав від Господа.
23 Убогий промовляє благально, багатий же відповідає зухвало.
24 Є товариші на загибель, та є й товариш кращий за брата.
Приповiстi 19
1 Кращий убогий, що ходить у своїй невинності, ніж лукавий вустами та нерозумний.
2 Погано, коли душа без знання, а хто квапиться ногами, спіткнеться.
3 Дурість людини дорогу її викривляє, і на Господа гнівається її серце.
4 Маєток примножує друзів численних, а від бідака відпадає й товариш його...
5 Свідок брехливий не буде без кари, а хто брехні розносить, не буде врятований.
6 Багато годять тому, хто гостинці дає, і кожен товариш людині, яка не скупиться на подарунки.
7 Бідаря ненавидять всі брати його і його приятелі відпадають від нього, а коли за словами поради звернеться, нема вже їх!
8 Хто розуму набуває, любить той душу свою, а хто розум стереже, той знаходить добро.
9 Свідок брехливий не буде без кари, а брехун загине.
10 Не личить пишнота дурному, тим більше рабові панувати над паном.
11 Розум людини зупиняє гнів її, а велич її в тому, щоб забути провини.
12 Гнів царя немов рик левчука, а ласка його як роса на траву.
13 Дурний син — загибель для батька свого, а жінка сварлива як ринва, що з неї вода тече завжди.
14 Хата й маєток — спадщина від батьків, а жінка розумна — від Господа.
15 Лінощі сон наводять, і недбала душа голодує.
16 Хто заповідь пильнує, той душу свою стереже. Хто дороги свої легковажить, помре.
17 Хто милостивий до убогого, той позичає для Господа, і він надолужить йому.
18 Картай свого сина, коли є сподівання навчити, та смерті йому хай не бажає душа твоя.
19 Запальна людина хай кару несе, бо якщо ти врятуєш її, то вчиниш ще гірше.
20 Слухай поради й картання приймай, щоб мудрим ти став при своєму кінці.
21 У серці людини багато думок, але виконується тільки задум Господній.
22 Здобуток людині, то милість її, але кращий бідар за людину брехливу.
23 Страх Господній веде до життя, і хто його має, той ситим ночує, і лихе не досягне його.
24 У миску стромляє ледачий свою руку, до вуст же своїх не підніме її.
25 Як битимеш нерозважливого, то стане мудрішим і простодушний, а будеш розумного застерігати, то він зрозуміє науку.
26 Який син батька грабує, хто матір жене? Той вчиняє ганебно та огидно.
27 Перестань же, мій сину, навчатися від нерозумних, щоб відступитися від слів знання!
28 Свідок нікчемний глузує з суду, а вуста безбожних розбризкують кривду.
29 На глузіїв завжди кари готові, і удари на спину дурнів.
Приповiстi 20
1 Вино — зрадливе, напій п'янкий — галасливий, і кожен, хто блукає у ньому, той нерозумно вчиняє.
2 Гнів царя, як рев лева. Хто до гніву доводить його, проти свого життя грішить.
3 Слава людині, що стримує гнів, а кожен дурень вибухає.
4 Лінивий не оре з осені, а захоче в жнива і нічого нема.
5 Думки серця людини — глибока вода, і розумна людина її вичерпає.
6 Багато людей себе вважають милосердними, та вірну людину хто знайде?
7 У своїй невинності праведний ходить, щасливі по ньому сини його!
8 Цар сидить на престолі судовому, все лихе розганяє своїми очима.
9 Хто скаже: Очистив я серце своє, очистився я від свого гріха?
10 Гирі фальшиві і фальшива міра, обоє вони, то огида для Господа.
11 Навіть дитину можна пізнати за вчинками її, чи чисті вони і чи чесні.
12 Вухо, що слухає, й око, що бачить, Господь створив їх.
13 Не кохайся в спанні, щоб не збідніти. Розплющ свої очі та хлібом наситься!
14 Погане, погане! Каже той, хто купує, а як піде, тоді хвалиться тим, що купив.
15 Є золото й перлів багато, та розумні вуста найкоштовніший посуд.
16 Візьми його одяг, бо він поручився за чужинця, і через чужинку візьми його заставу.
17 Хліб набутий неправдою, солодкий людині, та піском потім будуть наповнені вуста її.
18 Затверджуються наміри нарадою, а війну провадять мудрими порадами.
19 Виявляє обмовник таємне, а ти не будь спільником того, хто легковажно розтуляє вуста свої.
20 Хто кляне свого батька та матір свою, погасне світильник йому серед темряви!
21 Швидко набутий спадок на початку, не буде благословенним у майбутньому!
22 Не кажи: Відплачу я за зло! Сподівайся на Господа, і він допоможе тобі.
23 Фальшива гиря, то огида для Господа, і фальшиві шальки — річ недобра.
24 Від Господа кроки людини, а людина як вона зрозуміє дорогу свою?
25 Тенета людині — казати святе нерозважливо, а згодом розмірковувати над своїми обітницями.
26 Мудрий цар розпорошить безбожних, і зверне на них своє колесо.
27 Дух людини — світильник Господній, що все нутро досліджує.
28 Милість та правда царя стережуть, і трон свій він підтримує милістю.
29 Окраса юнацтва — їхня сила, а старих — сивина.
30 Синяки від побоїв то на лихого мазь лікувальна, та удари нутру його.
Приповiстi 21
1 Цареве серце — водні потоки в Господній руці. Куди тільки захоче, його він скеровує.
2 Всяка дорога людини пряма в її очах, та керує серцями Господь.
3 Правда і справедливість для Господа — краще за жертву.
4 Горде ока та серце бундючне — грунт для гріха безбожних.
5 Наполеглива праця — на достаток, а всяка квапливість — на збитки.
6 Набування майна язиком неправдивим — це марнота шукаючих смерті, що швидко минає.
7 Насильство безбожних прямує на них, бо за правом робити не хочуть.
8 Дорога злочинця крута, а чистий поступає чесно.
9 Краще жити в куті на даху, ніж із сварливою жінкою в спільному будинку.
10 Лихого жадає душа нечестивого, і його ближній не знайде милості в його очах.
11 Як карають глузія, мудрішає недосвідчений, а як мудрого вчать, той набуває знання.
12 За будинком лихого наглядає праведний і кидає безбожних у нещастя.
13 Хто вухо своє затикає від благання убогого, то й він буде кликати, та не отримає відповіді.
14 Таємний подарунок гасить гнів, а гостинець за пазухою посилює лють.
15 Радість праведному — справедливо вчиняти, а на злочинця чатує страх.
16 Людина, що збочує зі шляху розуму, у громаді померлих спочине.
17 Хто любить веселощі, той буде в нужді, хто любить вино та оливу, той не збагатіє.
18 Безбожний, то викуп за праведного, а лукавий за щирого.
19 Краще сидіти в пустельній країні, ніж із сварливою та сердитою жінкою.
20 В помешканні мудрого коштовний скарб та олива, а в дурня воно не затримається.
21 Хто тягнеться до праведності та милості, той знаходить життя, справедливість та славу.
22 До міста хоробрих увійде мудрий, і твердиню їхнього сподівання зруйнує.
23 Хто стереже свої вуста й свого язика, той душу свою зберігає від лиха.
24 Хто поводить себе зухвало, тому ім'я пихатий хвалько.
25 Пожадання лінивого вб'є його, бо руки його відмовляються працювати.
26 Він кожного дня знемагає бажанням, а справедливий дає та не шкодує.
27 Жертва безбожних огидна, а надто тоді, як за справу безчесну приноситься.
28 Свідок брехливий згине, а людина, що слухає Боже, промовлятиме завжди.
29 Безбожна людина жорстока обличчям своїм, а невинний зміцняє дорогу свою.
30 Нема ні мудрості, ані розуму, ані поради супроти Господа.
31 Приготований кінь на день бою, але перемога від Господа!
Приповiстi 22
1 Краще добре ім'я за багатство велике і краща милість за срібло та золото.
2 Багатий та убогий зустрічаються, Господь їх обох створив.
3 Мудрий бачить лихе і ховається, а дурні йдуть і караються.
4 Платня покори і страху Господнього, це багатство, слава й життя.
5 Тернина і пастки на дорозі лукавого, а хто стереже свою душу, відійде далеко від них.
6 Привчай юнака до дороги його, і він, як постаріє, не зійде з неї.
7 Багатий панує над бідними, а боржник раб позичальника.
8 Хто сіє кривду, той жатиме лихо, а бич гніву його закінчиться.
9 Хто доброго ока, той благословенний буде, бо дає він убогому з хліба свого.
10 Глумливого вижени, й вийде з ним сварка, і суперечка та ганьба припиняться.
11 Хто чистий серцем, і хто має хороше на вустах, другом йому буде цар.
12 Очі Господа оберігають знання, а лукаві слова він відкине.
13 Лінивий каже: На вулиці лев, серед майдану я буду вбитий!
14 Вуста коханки яма глибока.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Біблія, Невідомий Автор», після закриття браузера.