Читати книгу - "Заміж? Не піду!, Енжі Собран"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
До залу ми йшли так швидко, немов за нами гналася купка привидів з вампірами за компанію. Ну, або хтось поспішав накивати п'ятами від стукнутої на всю голову мене. Мені навіть цікаво стало, а його пропозиція ще в силі або він вже передумав віддавати мені руку і серце? На цій думці стрункий ряд моїх міркувань збився, і я задумалася над філософським питанням: чому саме руку і серце, коли на ділі в більшості випадків чоловіки пропонують зовсім інше та другий орган в цьому приймає участь дуже рідко? З рукою ладно, там все начебто зрозуміло, а серце точно потрібно замінити.
Чи то коридори вийшли довгими, чи то заданий карооким темп був для мене сильно швидким, але в зал я прибігла трохи захекавшись. І так і застигла з відкритим ротом на вході, вражено втупившись на середньовічний бій на мечах. Не просто бій, а магічний - перемежований барвистими вихорами, яскравими спалахами, різнокольоровими фаерболами і сковуючими ланцюгами – напрочуд гарне, повне веселкових барв шоу.
«І небезпечне для маленької беззахисної мене», - падаючи на підлогу, як справжній солдат в разі обстрілу, констатувала я.
- Бель! Що ти тут робиш? - очманіло запитав принц, підбігаючи до мене та піднімаючи мене на ноги.
- Бібліотеку шукаю, - обтрушуючи невидимий пил, буркнула я, продовжуючи створювати видимість зайнятості.
- У підземеллі? - ще більше здивувався братик. Хоча куди вже більше?
- Там, куди мене послали, - випалила я і, вирішивши, що двом смертям не бувати, а одного розсердженого братика як-небудь переживу, підняла очі.
- Хто послав? - грізно звів брови насуплений принц.
- Лакей, але я могла і заблукати, - відмахнулася від спалаху бажання настукати на слугу, що презирливо-фиркав на мене, братові: мстити я воліла сама та вірила, що помста це блюдо, яке краще подавати холодним.
Брат уважно подивився на мене, так пильно, що я зніяковіла, і махнув рукою своєму противнику:
- Я перервусь. Проводжу Бель в бібліотеку.
- Не треба, - відступилася я, згадуючи, що академія-то не просто магічна, а ще й бойова, - я б не відмовилася потренуватися, а ще краще ... спаринг? - благально подивилася на Трея, зображуючи щенячі очі.
Принц скептично подивився на мене, кинув оцінюючий погляд на моє вечірнє плаття:
- В цьому?
- Ні, чому ж, - зосереджено закрила очі, уявляючи своє кімоно з чорним поясом. Задоволено фиркнула, коли відкривши очі, виявила, що все вдалося на славу: - В цьому.
- Навіть так...
Кілька миттєвостей принц вивчав мої босі ноги, а потім махнув рукою, запрошуючи в центр залу. Зробила крок по кам'яній підлозі, засмучена відсутністю татамі. І, як і на сніданку з біговою доріжкою, вони самі собою матеріалізувалися під ногами.
- Ваша високість, ви не можете ..., - втрутився в мої пересування блондин, виростаючи стіною між мною і принцом.
- Повір мені, Зейн, дуже навіть можу, - посміхнувся брат.
«Ти що його приворожила? Він уже, який день ходить сам на себе не схожий», - подумки поцікавився Трей
«Угу, пристав як банний лист».
«Який лист?»
«Липучий. Не відволікайся. Краще прибери цю стіну».
- Відійди, - додав принц вимогливої владності в свій голос і Зейн тут же підкорився, роблячи крок в сторону.
Відійшов трохи і завмер настороженим хижаком в засідці, готовим кинутися в бій при першій необхідності.
«Це він що? Мене захищати зібрався?» - захоплено пролетіло в голові.
Помітила глузливу посмішку Трея, що підслухав мої думки, і затихла в очікуванні чергової шпильки.
«Тебе-тебе, ти ж у нас маленька, слабенька, беззахисна»
«Не треба мене захищати. Я дівчина самодостатня», - вклонилася, традиційно вітаючи противника.
«Самодостатня?» - уточнив принц незнайоме поняття, поступаючись мені правом першого удару.
Терпіти не можу, коли так роблять, надаючи перевагу контратакуючому стилю. Навіть в шахах завжди вибираю чорні - вичікуючи та спостерігаючи за супротивником.
«Трей, ти можеш зупинити на скаку коня та увійти в палаючу хату?»
«Можу», - здивовано відповівє принц, підозріло мружачи свої зелені очі.
«Ось і я можу, тільки робити цього не буду, тому що для цього є спеціально навчені принци», - задерикувато підморгнула задоволена проказою і тут же зробила випад, проводячи першу серію злитих вибухових ударів.
Відскочила від противника, дотримуючись дистанції. Ухилилася від випаду, зігнувшись, увернулася від удару в живіт, провела невдалу підсічку та завдала акцентований удар в щелепу.
- Упс., - зупинилася вичікувально кружляючи навколо Трея, що нахабно либився.
Той, потерши щелепу, посміхнувся мені, зробив обманний випад вперед та спритно провів непомічену мною підсічку, поваливши мене на татамі. Стрімко вивернулася з захоплення і, піднявши ноги, ножицями обхопила талію брата, переводячи бійку в партер. Блискавично перекотившись, ривком встала навпроти Трея, чекаючи поки він підніметься.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Заміж? Не піду!, Енжі Собран», після закриття браузера.