Читати книгу - "Людина-амфібія. Острів загиблих кораблів. Голова професора Доуеля"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Іхтіандр вийшов із ставка весь у мулі. Знесилений, опустився він на траву.
Гуттієре схилилася над ним і нарешті взяла його за руку.
— Бідний мій хлопчику, — промовила вона.
— Яка приємна зустріч! — раптом почувся глузливий голос.
Вони озирнулися і побачили Зуріту, що стояв недалечко в кущах.
Так само як і Гуттієре, Зуріта не спав цієї ночі. Він вибіг у сад на крик Гуттієре і чув усю розмову. Коли Педро довідався, що перед ним «морський диявол», на якого він так довго й даремно полював, одразу ж вирішив відвезти Іхтіандра на «Медузу». Але обміркувавши, все, надумав діяти інакше.
— Вам не пощастить, Іхтіандре, повезти Гуттієре до лікаря Сальватора, тому що Гуттієре — моя дружина. Та навряд чи й самі ви повернетесь до свого батька. На вас чекає поліція.
— Але ж я ні в чому не винен! — вигукнув юнак.
— Без провини поліція не нагороджує людей такими браслетами. І коли вже ви потрапили до моїх рук, мій обов’язок — передати вас поліції.
— Невже ви це зробите? — з обуренням запитала чоловіка Гуттієре.
— Я зобов’язаний це зробити, — відповів Педро, знизуючи плечима.
— Добре б він зробив, якби пустив на всі чотири вітри каторжника! — раптом вступила в розмову Долорес, виходячи з кущів. — За що? Чи не за те, що цей кайданник заглядає до чужих вікон і збирається викрадати чужих жінок?
Гуттієре підійшла до чоловіка, взяла його за руки і ласкаво сказала:
— Пустіть його. Благаю вас… Я нічим не завинила перед вами…
Долорес, злякавшись, що її син поступиться дружині, замахала руками і закричала:
— Не слухай її, Педро!
— Перед проханням жінки я безвладний, — люб’язно сказав Зуріта. — Я згоден!
— Не встиг одружитись, як опинився під жінчиним черевиком! — сичала стара.
— Стривай-но, мамо. Ми розпиляємо ваші кайдани, юначе, переодягнемо вас у пристойніше вбрання і припровадимо на «Медузу». В Ріо-де-Ла-Плата ви зможете стрибнути з борту і плисти куди вам заманеться. Але я відпускаю вас з одною умовою: ви повинні забути про Гуттієре. А тебе, Гуттієре, я візьму з собою. Так буде безпечніше.
— Ви кращий, ніж я про вас думала, — щиро сказала Гуттієре.
Зуріта самовдоволено покрутив вуса і вклонився дружині.
Долорес добре знала свого сина, — вона одразу догадалась, що він замишляє якусь хитрість. Проте, щоб підтримати його гру, вона для годиться роздратовано пробурчала:
— Зачарувала! Сиди тепер під п’ятою!
ПОВНИЙ ХІД!
— Завтра приїздить Сальватор. Пропасниця затримала мене, а нам з тобою треба багато дечого обміркувати, — сказав Крісто, звертаючись до Бальтазара. Вони сиділи у Бальтазаровій крамниці. — Слухай, брате, слухай уважно і не перебивай мене, щоб я не забув, про що треба говорити.
Крісто помовчав, збираючись з думками, і провадив далі:
— Ми багато попрацювали з тобою на Зуріту. Він багатший за нас з тобою, але він хоче бути багатшим за самого себе. Він хоче заволодіти морським дияволом…
Бальтазар поворухнувся.
— Мовчи, брате, мовчи, бо я забуду, що хотів сказати. Зуріта хоче, щоб морський диявол був його рабом. А чи знаєш ти, що таке морський диявол? Це скарб! Це невичерпне багатство! Морський диявол може збирати па дні морськім перлини — багато прекрасних перлин. Та й не тільки перлини може добувати морський диявол з морського дна. На дні моря багато затонулих кораблів з незліченними скарбами. Він може добути їх для нас. Я кажу для нас, а не для Зуріти. Чи знаєш ти, брате, що Іхтіандр кохає Гуттієре?
Бальтазар хотів щось сказати, але Крісто не дав йому говорити.
— Мовчи і слухай. Я не можу розповідати, коли мене перебивають. Так, Іхтіандр кохає Гуттієре. Від мене нічого не приховаєш. Довідавшись про це, я сказав: «Добре. Нехай Іхтіандр ще дужче покохає Гуттієре. Він буде кращим чоловіком і зятем, ніж цей Зуріта». І Гуттієре кохає Іхтіандра. Я стежив за ними, не заважаючи Іхтіандрові. Нехай зустрічаються.
Бальтазар зітхнув, але не перебивав оповідача.
— І це ще не все, брате. Слухай далі. Я хочу
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Людина-амфібія. Острів загиблих кораблів. Голова професора Доуеля», після закриття браузера.