Читати книгу - "Служниця, Фріда МакФадден"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Доведеться поквапитися в туалет. Зазвичай я навідуюся туди, перш ніж
лягати спати, але Ендрю так мене виснажив, що я порушила цей
ритуал.
А потім виникає ще одне відчуття. Порожнеча. Ендрю поруч немає.
Мабуть, коли я заснула, він вирішив перебратися до власного ліжка. І
не мені його винуватити. На цій лежанці й одній тісно, що вже казати
про двох. А кімната здатна викликати напад клаустрофобії. Може, він
намагався заснути, але, покрутившись, все ж таки перебрався донизу?..
Ендрю майже на десять років старший за мене, а в мене й самої спина
заледве витримує ночі на цьому матраці, тому гріх йому цим дорікати.
Я така щаслива, що це моя остання ніч, яку я проведу в цій комірці.
Мабуть, відвідавши туалет, я спущуся до Ендрю.
Зводжуся, мостини риплять під ногами. Підходжу до дверей, натискаю на ручку. Як завжди, вона застрягає. Натискаю дужче.
Вона не піддається.
У моїх грудях здіймається хвиля паніки. Навалююся на двері, поцяткована подряпинами деревина впивається в плече. Міцно
хапаюся за ручку правицею. Знову намагаюся повернути її. Вона не
рухається. Ані на міліметр. І саме тоді я розумію нарешті.
Двері не заскочило.
Вони замкнені.
ЧАСТИНА ДРУГА
РОЗДIЛ ТРИДЦЯТЬ ВОСЬМИЙ. НIНА
Якби ще кілька місяців тому хтось сказав мені, що я проводитиму ніч
у номері готелю, поки Енді в моєму будинку розважатиметься з іншою
жінкою (зі служницею!) я ніколи в це не повірила б.
Але от вона, я. Лежу, розкинувшись на величезному готельному
ліжку, вбрана в махровий халат, знайдений у гардеробі. Телевізор
увімкнено, проте я майже не звертаю на нього уваги. Витягаю телефон
і клікаю на застосунок, яким користувалася протягом останніх кількох
місяців. «Знайти друзів». Чекаю, поки він повідомить мене про
місцеперебування Вільгельміни «Міллі» Келловей.
Але під її іменем на екрані з’являється напис: «Місцеперебування не
визначено».
Власне, цей напис я бачу ще з полудня.
Мабуть, вона якось дізналася, що я стежу за нею, і вимкнула
застосунок. Розумна дівчинка.
Але все ж таки недостатньою мірою розумна.
Беру сумочку, яку кинула була на нічний столик. Порпаюся в ній і
знаходжу єдину роздруковану фотографію Ендрю, що в мене є. Їй уже
кілька років — це одна з тих світлин, яку зробив професійний
фотограф для вебсайту їхньої компанії. Енді сам її дав мені. Дивлюся
на глянсовий аркушик, вглядаюся в чоловікові глибокі карі очі, вивчаю
бездоганне волосся кольору червоного дерева, ямку на мужньому
підборідді. Енді — найвродливіший чоловік, якого мені випадало
зустрічати. Я закохалася в нього першої миті, щойно побачила.
А потім я знаходжу в сумочці ще дещо й кладу цю річ у кишеню
халата.
Зводжуся з велетенського ліжка, ступні топляться в м’якому килимі
готельного номера. Номер цей вартував цілу купу грошей з кредитки
Енді, але то дарма. Я тут надовго не залишатимуся.
Іду до ванної, тримаючи в руці світлину усміхненого Енді. А відтак
витягаю ту річ, яку закинула в кишеню.
Це запальничка.
Клацаю кнопкою, допоки не спалахує золотий пломінець. Підношу
тремке полум’я до краю світлини й дивлюся, як займається папір.
Спостерігаю за тим, як вродливе обличчя мого чоловіка тьмянішає, чорнішає, розсипається на ніщо… Аж допоки не лишається самий
тільки попіл у рукомийнику.
А тоді усміхаюся. Це моя перша справжня усмішка за майже вісім
років.
Повірити не можу, що я нарешті спекалася цього покидька.
***
«Як позбутися свого жорстокого чоловіка-садиста: посібник»
Авторка: Ніна Вінчестер
Крок перший. Як випадково залетіти напідпитку, випасти зі школи й піти на
паскудну роботу, аби бодай якось животіти
Мій бос, Ендрю Вінчестер, такий романтичний…
Власне, він не те щоб мій бос. Радше він бос боса мого боса. Поміж
мною (дівчинкою-секретаркою, яка сидить у приймальні) і ним, який
очолив компанію після того, як пішов з посади його батько, є кілька
додаткових ланок у ланцюжку.
Отже, коли я звіддаля ним милуюся, сидячи за столом під дверима
кабінету мого безпосереднього боса, ідеться зовсім не про те, що я
запала на реальну людину. Це більше схоже на почуття до відомого
актора, на якого задивляєшся під час прем’єри, чи навіть радше до
картини в галереї. А надто зважаючи на те, що в моєму житті не має
місця для побачень і, тим паче, для постійного хлопця.
Але все одно, він такий вродливий! Із цілою купою грошей, ще й
неймовірний красень. Либонь можна було б зараз почати розводитися
про те, яке несправедливе життя, але цей хлоп — просто котичок!
От наприклад, прийшовши поговорити з моїм босом, таким собі
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Служниця, Фріда МакФадден», після закриття браузера.