Читати книгу - "Американські боги"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
— Двадцять третє березня, — пробурмотів Тінь до озера. — З дев’ятої до дев’ятої двадцять п’ять ранку.
Цікаво, чи могло почути озеро? А сама чортопхайка? І навіть якби вони чули, чи звернули б вони на нього увагу? Він сумнівався. Тінь був переконаний, що в цьому світі щастить, по-хорошому щастить, іншим людям, але не йому.
У лице бив сильний морозний вітер.
Шеф поліції Чед Малліґан чекав перед Тіневою квартирою, коли той повернувся. Серце Тіні затьохкало при погляді на поліцейську машину, але трохи заспокоїлося, коли він побачив спокійного поліцейського на передньому сидінні — той сидів, заглибившись у якісь папери.
Тінь підійшов до машини з паперовим пакетом в руках.
Малліґан опустив вікно:
— З бібліотечного розпродажу?
— Ага.
— Ой, два чи три роки тому я звідти цілу коробку з книжками Роберта Ладлама притарабанив. Все не дійдуть до неї руки. Моїй кузині він дуже подобається. Ну і зараз я думаю, що коли лиха доля закине мене на безлюдний острів із цією коробкою, тоді і почну того Ладлама.
— Шефе, я можу вам чимось допомогти?
— Та нічим, друже. Просто задумав тебе провідати, глянути, як ти тут обживаєшся. Знаєш китайську приказку про те, що ми відповідаємо за врятованих? Ну, не те щоб я аж життя врятував тобі того тижня, але все одно. Вирішив заскочити. Як там фіолетовий Гунтерів чудо-мобіль?
— Прекрасно. Хороша машинка. Їздить собі.
— Радий це чути.
— Зустрів у бібліотеці сусідку. Пані Ольсен. І тепер не можу зрозуміти...
— Яка муха її за дупу вкусила?
— Можна і так сказати.
— Довго розповідати. Може, проїдешся зі мною трохи? Тоді все дізнаєшся.
Тінь задумався на мить і погодився. В поліцейській машині він вмостився на переднє, пасажирське, сидіння. Малліґан повів машину у північну частину міста. Там припаркувався десь при дорозі, погасивши всі вогні.
— Даррен Ольсен зустрів Мардж в університеті Вісконсина, що у Стівенс-Пойнті, і привіз її сюди на північ, у Приозер’я. Вона закінчила журналістику, він... дай бог пам’яті... управління готелями, щось таке. І оце вони приїжджають, а ми всі роти пороззявляли — така вона була вродлива, її чорні коси... — він помовчав трохи. — І от Даррен заправляв мотелем «Америка» в Кемдені, тридцять кілометрів на захід звідси. Але в Кемдені взагалі нема на що дивитися, тож нема чого і зупинятися. Так що мотель з часом накрився мідним тазом. Було у них двоє синів. На той час Сенді вже виповнилося одинадцять. А малий... Леон, здається, був іще немовлятком. Даррен не відзначався хоробрістю. У школі він проявив себе у спорті, але це було востаннє, коли він хоч якось себе проявив. Менше з тим. Він так і не наважився зізнатись Мардж, що втратив роботу. Місяць, може два, він виїжджав раненько, приїжджав пізненько і скаржився за вечерею на важкий день у мотелі.
— І чим же він у цей час займався? — запитав Тінь.
— Та хрін його розбере. Гадаю, він їхав на північ до Айронвуда, або на південь, у Ґрін-Бей. Певно, спершу він чесно шукав роботу, але вже скоро став пиячити, ширятися і, я більш ніж упевнений, трахатися з тамтешніми дівчатами, що можуть трішки розрадити, якщо в тебе є чим заплатити. А може, грав на гроші. Що ми точно знаємо, так це те, що за два з половиною місяці він вичерпав до дна їхній спільний рахунок у банку. А тоді вже Мардж скоренько склала два і два — а ось і попався!
Він різко вивернув машину на дорогу, верескнув сиреною і заблимав вогнями, перелякавши до півсмерті якогось мужичка — той мчав зі схилу на машині з номерами Айови, витискаючи сто десять кілометрів на годину.
Виписавши штраф заїжджому айовцю, Малліґан продовжив розповідь:
— Отож, де я зупинився? Ага, ну і Мардж вигнала його з дому, подала на розлучення. Почалася драматична судова баталія за опікунство. Так пишуть у всіх цих глянцевих журналах: драматична судова баталія. Щоразу уявляю адвокатів з мечами, гвинтівками чи кастетами. Менше з тим. Діти залишилися з нею. Даррен отримав право з ними бачитися і хрін з маслом на додачу. Ну і Леон тоді був зовсім малим, а Сенді старшим. Хороший був хлопчина, обожнював свого татка. Не дозволяв Мардж і слова поганого про нього сказати. З будинку вони мусили виїхати — хатина у них була в гарному місці, на вулиці Деніелза. Вона зняла квартиру. Він поїхав геть. Повертався у місто пару разів на рік, і всім від того було фігово.
Так продовжувалося кілька років. Він приїжджав, витрачав гроші на дітей, Мардж потім ходила заплакана. Ми всі собі думали, що краще б він узагалі перестав сюди їздити. Його батьки переселилися аж у Флориду. Сказали, що хоч на пенсії хочуть пожити без вісконсинських зим. А перед тим, як він востаннє тут з’явився, він саме хотів звозити хлопців у Флориду на Різдво. Мардж заявила, що тільки через її труп, і взагалі хай вимітається. Ну і це переросло у сварку — так, що навіть мене туди викликали. І от я приїжджаю, Даррен уже стоїть надворі, репетує всякі дурниці, хлопці ледве тримаються, Мардж голосить.
Ну, я підходжу до Даррена і кажу йому, що він напрошується на ніч у відділку. Здається, що він зараз на мене накинеться з кулаками, але він не настільки п’яний, щоб робити такі дурниці. Тож я відвожу його до трейлерів на півдні містечка і залишаю там, щоб він проспався. Проводжу з ним виховну бесіду, щоб не кривдив її більше. Наступного дня він поїхав.
А за два тижні Сенді зник. Вийшов з дому, а на шкільний автобус не сів. Хвалився перед тим, що скоро побачить татка, і що Даррен мав привезти йому якийсь мегакрутий подарунок замість різдвяної поїздки у Флориду, що так і не склалася. Відтоді ніхто його не бачив. Це найгірше, коли дитину викрадає хтось із батьків. Як ти знайдеш дитину, котра не хоче, щоб її знайшли? Розумієш?
Тінь відповів, що розуміє. Він зрозумів щось іще. Чед Малліґан був сам закоханий у Маргариту Ольсен. Цікаво, чи розумів він, наскільки це очевидно іншим?
Малліґан ввімкнув блималку та зупинив іще одну машину — цього разу компанія підлітків розігналася під сотню. Він не став виписувати штраф, «просто нагнав на них трохи Божого страху».
Того вечора Тінь сидів за кухонним столом і намагався
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Американські боги», після закриття браузера.