Читати книгу - "Служниця, Фріда МакФадден"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
навчального року. А тоді в мене буде більше часу на прибирання. І твоя
мати повернеться з Флориди на літо.
— Забудь про це.
— Що ж, тоді звільни її, — безневинно кліпаю я. — Я ж не можу
тобі опиратися.
— Звільню, от побачиш.
От лишень він не звільняє її. Тому що, коли повертається ввечері
додому, в будинку вперше за довгий час прибрано. А вона подає
вечерю, і та вечеря не пригоріла. На додачу наша нова служниця
молода й вродлива.
Отже, Міллі лишається на горищі.
***
Спрацює все лишень за трьох умов.
По-перше, якщо Міллі й Енді відчують потяг одне до одного.
По-друге, якщо Міллі зненавидить мене достатньою мірою, щоб
переспати з моїм чоловіком.
По-третє, якщо вони дістануть нагоду переспати.
Щодо потягу — тут усе просто. Міллі дивовижна — навіть
вродливіша, ніж я замолоду. І, хоча Енді неабияк старший за неї, він
усе одно досі запаморочливий красень. Інколи Міллі дивиться на мене
так, наче не годна второпати, що це він узагалі в мені знайшов. Я
щосили намагаюся набрати вагу. Окрім того, оскільки Енді тепер не
має змоги замикати мене на горищі, я зважуюся пропустити відвідини
перукаря, тож волосся тепер світить темними відрослими коренями.
Але найголовніше — я нещадно мордую Міллі.
Мені важко так із нею поводитися. Адже в глибині душі я хороша
людина. Чи то пак принаймні була хорошою людиною, поки Енді мене
не скалічив. А тепер усі засоби згодяться. Міллі, можливо, на таке
ставлення не заслуговує, але я вже не годна цього терпіти. Мені треба
вирватися на волю.
Вона починає ненавидіти мене вже від першого ранку, проведеного в
нашому будинку. На вечір того дня в мене заплановано зустріч
Асоціації батьків і вчителів, тому вранці перше, що я роблю, —
спускаюся на кухню. Я протягом двох тижнів сумлінно захаращувала
її, а Міллі доклала зусиль і все прибрала. Вона дуже старанно
працювала. Все тут просто сяє.
Почуваюся справжнім чудовиськом. Слово честі, я не брешу. Але все
одно влаштовую на кухні неймовірний безлад. Витягаю всі тарілки й
чашки. Кидаю на підлогу каструлі й пательні. Коли заходить Міллі, я
саме патраю холодильник. Я з дитинства звикла до хатніх клопотів, тож тепер мені фізично боляче, коли доводиться жбурляти на підлогу
картонну упаковку з молоком, а те молоко розливається. Але я все одно
жбурляю. Усе заради мети.
Коли Міллі заходить у кухню, я озираюся й обвинувально гримаю:
— Де вони?!
— Про що… про що ви?
— Мої нотатки! — Я притискаю долоню до чола, наче от-от
знепритомнію від розпачу. — Учора ввечері я залишила всі свої
нотатки для зустрічі АБВ тут, на кухонній стійці. — І додаю
обвинувально: — Що ви з ними зробили?
У мене справді були нотатки, підготовані для зустрічі. Але вони
спокійнісінько лежать собі в мене на ноуті. Якого б це доброго дива я
залишала єдиний примірник серед розгардіяшу на кухонній стійці?
Просто дурість. Але я все одно правлю своєї. Міллі чудово розуміє, що
жодних нотаток я не залишала, але не здогадується, що й мені самій це
відомо.
Я горлаю досить голосно, щоб привернути увагу Енді. Йому стає її
шкода. Він відчуває прихильність до неї, адже я обвинувачую її в тому, чого (він знає це!) вона насправді не робила. Він відчуває прихильність
до неї, бо я перетворюю її на жертву.
Таку саму жертву, якою була я сама, коли на мене багато років тому
нагримали через те, що в мене протекло молоко.
— Мені дуже шкода, Ніно, — затинаючись, каже Міллі. — Якщо я
щось можу вдіяти…
Я роздивляюся розгардіяш, що тепер моїми зусиллями панує на
кухні.
— Можете навести лад і прибрати весь цей огидний безлад, що ви
його залишили в моїй кухні. А я тим часом намагатимуся ліквідувати
шкоду, яку ви спричинили…
Цієї миті я досягаю всіх трьох своїх завдань. По-перше, вони
відчувають взаємну симпатію. Вона в обтислих джинсах, така
природно вродлива. По-друге, Міллі мене ненавидить. По-третє, коли я
виходжу з кухні, вони мають нагоду побути вдвох.
Але цього не задосить. У мене є ще один туз у рукаві.
Енді мріє про дитину.
Зі мною шансів у нього обмаль — зважаючи на внутрішньоматкову
спіраль, яка затишно влаштована там, у моєму лоні. І Енді незабаром
дізнається, що я безплідна, адже той приватний детектив, що його для
мене знайшов Ензо, примудрився дістати кілька чудових світлин
фахівця-репродуктолога — зовсім не з його дружиною, з якою вони
побралися чверть століття
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Служниця, Фріда МакФадден», після закриття браузера.