Читати книгу - "Повітряний замок, що вибухнув"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Їзда по європейських країнах машиною уявлялася Трійці кошмаром, оскільки континентальна Європа уперто їздила по неправильній стороні дороги. Він склав речі у фургон у суботу вранці, переправився поромом від Дувра до Кале, а потім перетнув Бельгію через Льєж, затим переїхав німецький кордон біля Ахена і по автобану попрямував на північ, до Гамбурга і далі, в Данію.
Його компаньйон Боб Собака дрімав на задньому сидінні. Вони вели машину по черзі і, виключаючи годинні зупинки в придорожніх кафе, стабільно їхали зі швидкістю кілометрів дев’яносто на годину. Фургону було вісімнадцять років, і пересуватися швидше він просто не міг.
Існував простіший спосіб добратися від Лондона до Стокгольма, але ввезти до Швеції близько тридцяти кілограмів електронного устаткування на звичайному літаку, на жаль, навряд чи було можливим. А пересуваючись по землі, вони перетнули шість державних кордонів, проте жоден митник чи паспортний контроль їх не зупинив. Трійця був палким прихильником ЄС, правила якого спрощували йому візити на континент.
Трійці було тридцять два роки, народився він у місті Бредфорді, але з дитинства жив у північній частині Лондона. Формально в нього була погана освіта — професійне училище, звідки він у дев’ятнадцять років вийшов з дипломом техніка телевізійного устаткування і три роки справді пропрацював наладчиком у «Бритіш телеком».
Насправді ж він мав теоретичні знання з електроніки і комп’ютерної техніки, які дозволили б йому легко взяти гору над будь-яким снобом-професором. Трійця зріднився з комп’ютерами ще в десятилітньому віці і вперше зламав комп’ютер, коли йому було тринадцять. Розсмакувавши, він досяг такого успіху, що в шістнадцять років уже змагався з кращими хакерами світу. Був період, коли він проводив за монітором кожну вільну хвилину — писав власні програми і розміщував у Мережі каверзні пастки. Він зробився своєю людиною в Бі-бі-сі, в англійському міністерстві оборони і в Скотланд-ярді. Йому вдалося навіть ненадовго взяти на себе командування британським атомним підводним човном, що патрулював у Північному морі. На щастя, Трійця належав швидше до категорії допитливих, ніж злісних мережевих мародерів. Йому ставало нецікаво, щойно він уломлювався і діставав доступ до комп’ютера та сканував його таємниці. Максимум, що він собі дозволяв, і то не часто, це пожартувати: наприклад, влаштувати так, щоб у відповідь на запит про вказівку позиції комп’ютер атомного підводного човна запропонував капітанові підтерти собі зад. Останній інцидент став причиною кількох кризових нарад у міністерстві оборони, і заднім числом Трійця зрозумів, що коли держава серйозно загрожує хакерам тривалими строками тюремного ув’язнення, то хвалитися своїми здібностями, очевидно, не краща ідея.
Він вивчився на телевізійного техніка, позаяк уже знав, як працює телефонна мережа, потім дійшов висновку, що вона безнадійно застаріла, і перекваліфікувався в приватного консультанта з охорони — встановлював системи сигналізації і контролював їхню роботу. Обраним клієнтам він міг ще пропонувати такі штучки, як спостереження і прослуховування телефонів.
Трійця був одним із засновників Республіки хакерів. А Оса — одним з її громадян.
Коли вони з Бобом Собакою наближалися до Стокгольма в неділю увечері, було пів на восьму. Проїхавши комплекс «ІКЕА» при торговельному центрі «Кунґенс кюрва» в приміському районі Шерхольмен, Трійця відкрив мобільний телефон і викликав записаний там номер.
— Чума, — сказав Трійця.
— Ви де?
— Ти сказав, щоб я зателефонував, як проїду «ІКЕА».
Чума описав дорогу до турбази на острові Лонгхольмен, де він забронював колегам з Англії кімнату. Позаяк Чума майже ніколи не виходив з помешкання, вони домовилися наступного дня зустрітися у нього вдома о десятій ранку.
Трохи поміркувавши, Чума зважився на титанічну працю — до приходу гостей помити посуд, прибратися і провітрити квартиру.
Частина З
ДИСК ПОШКОДЖЕНО
27 травня — 6 червня
Історик Діодор Сицилійський (якого решта істориків уважають ненадійним джерелом), І століття до нашої ери, описує амазонок в Лівії — у той нас це було збірною назвою всієї Північної Африки, на захід від Єгипту. Ця амазонська держава була гінократією, тобто обіймати офіційні посади, включаючи й військові, в ній мали право тільки жінки. Згідно з міфом, правила державою королева Мірина, яка на чолі 30 000 солдатів-жінок і 3000 жінок-кавалеристів пронеслася по Єгипту і Сирії до Егейського моря, розгромивши на своєму шляху кілька армій, укомплектованих чоловіками. Коли королева Мірина загинула, її армію розігнали.
Проте армія Мірини залишила свій слід у цих краях. Жінки Анатолії взялися до зброї, щоб відбити напад з Кавказу, коли солдатів-чоловіків знищили під час масштабного геноциду. Ці жінки навчилися володіти будь-якими видами зброї, зокрема луками, списами, сокирами й піками. Ідею кольчуг та обладунків вони запозичили у греків.
Вони відкидали шлюб як вияв покірливості. Для зачаття дітей їх увільняли від служби на деякий час, протягом якого вони злягалися з випадковими анонімними чоловіками з довколишніх сіл. Віддати свою невинність дозволялося лише жінці, що вбила в бою чоловіка.
Розділ 16
П’ятниця, 27 травня — вівторок, 31 травня
У п’ятницю Мікаель Блумквіст покинув редакцію «Міленіуму» о пів на одинадцяту вечора. Він спустився по сходах на перший поверх, але замість вийти на вулицю звернув наліво і пройшов підвальним поверхом у внутрішній двір, а звідти через сусідній будинок на Хьокенсґатан. Йому трапилася група молоді, що йшла з розважального центру «Мусебакке», але ніхто не звернув на нього жодної уваги. Спостерігач повинен був думати, що Мікаель, як завжди, ночує в редакції «Міленіуму», взявши це за правило ще в квітні. Насправді ж нічну вахту в редакції сьогодні відбував Крістер Мальм.
Хвилин п’ятнадцять Мікаель кружляв по маленьких вуличках та пішохідних доріжках навколо «Мусебакке», а потім попрямував до будинку № 9 по Фіскарґатан. Він набрав необхідний код, відкрив парадний, піднявся сходами на горішній поверх і скористався ключами Лісбет Саландер, щоб потрапити до її квартири. Потім відключив сигналізацію. Він завжди почував розгубленість, входячи до квартири Лісбет Саландер, що складалася з двадцяти однієї кімнати, лише три з яких були умебльовані.
Для початку він зварив каву і приготував бутерброди, а потім пішов у кабінет Лісбет і увімкнув її ноутбук.
З того моменту, коли в нього на початку квітня украли звіт Бйорка і він зрозумів, що за ним стежать, Мікаель облаштував у квартирі Лісбет особистий штаб і переніс до неї на письмовий стіл усю важливу документацію. Тут він проводив кілька ночей на тиждень — спав у її ліжку і працював на її комп’ютері. Вирушаючи до Госсеберґи
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Повітряний замок, що вибухнув», після закриття браузера.