Читати книгу - "Житія Святих - Травень, Данило Туптало"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
У той самий день страждання святого мученика Олександра Римського
У часи Максиміяна, нечестивого царя, гоніння велике на християн у всіх краях Римської держави було. Сотник же один, служитель бісів найпалкіший, велінням царевим, збудував храм нечестивому їхньому богові Дієві на відстані одного поприща від граду Риму. І даний був закон від царя, аби християн переконувати приносити богам жертви. Ще ж і те наказано було від нього, аби всі зібралися на оновлення Дієвого храму. І кричали проголошувачі, трубою звіщаючи римському граду і кажучи: "Почуйте, друзі богів, завтра належить вам зібратися всім з царем у Дієву церкву". Готувалися до ранку, а зранку багато з тих, що жили з торгівлі, ішли з товаром своїм до того нового Дієвого храму — і задля поклоніння, і щоб продати те, що мали на продаж. Муж один, багатий вельми, на ім'я Тимеріян, саном тривун, мав багато зі собою воїнів, які Філікс-воєвода йому вручив. Прикликавши їх до себе, сказав їм: "Чуєте, браття, чи знаєте наказ царевий, що нині належить усім нам бути з царем у Дієвому храмі? Тому будьте готові". Коли він це до воїнів говорив, сповіщено було, що вже цар вийшов до храму того. І зразу всі кинулися бігти туди, щоб бути співприсутніми цареві. Один же з тих воїнів на ім'я Олександр, який з дитинства навчився благочестя християнського і боявся Бога, відповів тривунові: "Якби істинному Богові, який є на небі, іти і поклонитися сказав ти, добре б ти мовив. Ті ж, яких ви називаєте богами, не є боги, але біси". Сказав йому Тиверіян: "Не всім богам нині, але одному лише Дієві маємо принести жертву, хоч і багато є богів, він же цар їхній, і його ми шануємо". На це відповів блаженний Олександр: "Дія одного богом назвав, але він такий, як і инші, — біси підступні, які шанувальників своїх у згубу тягнуть, зваблюють на діла беззаконні й нечисті, ними ж і самі ваші боги осквернюються, як же і ви розповідаєте про них. Коли-бо жінки хочуть і, знайшовши її, зваблюють, — насилують і роблять встид, оскверняючи не лише землю, але і море, і повітря. Хто ж коли бачив або чув про бога, аби блудодіяв. Наш же Бог — не видимий тілесними очима, Його самою вірою можна пізнати, пречистого, нескверного, всесильного неба і землі Творця, що не хоче таких жертв, які ви приносите нечистим вашим демонам, але потребує жертви чистої і безкровної". Це чувши, Тиверіян сказав: "Зупинись у безумстві такому, Олександре, і богів, доброчинців наших, не ображай, аби цар не почув цього і не прогнівався на мене через тебе, що терплю такого богохульника між воїнством". Те сказавши, Тиверіян поспішив до царя, а Олександр пішов у дім свій. Настав час жертви, і приніс цар нечисту жертву мерзотному своєму богові Дієві в його новому храмі. І нагадав Тиверіян цареві про Олександра, воїна свого, що не слухає веління царевого, докоряє ж богам й ображає їх. І зразу звелів цар послати по нього і, зв'язаного залізними веригами, привести перед себе. Була ж шоста година дня, і спочивав святий Олександр на ліжку у своєму домі. Явився ж йому ангел Господній у сонному видінні, кажучи: "Будь мужнім, Олександре, і кріпися, бо багато витерпіти маєш за ім'я Ісуса Христа розіп'ятого, приготувалися тобі муки немалі, ось ідуть по тебе воїни цареві. Не бійся їх, ані хай не лякається серце твоє: я-бо посланий на допомогу тобі. Встань тому і помолися до Бога твого, я ж буду з тобою, допоки подвиг свій звершиш". Збудився святий зі сну, почав співати Псалом Давидів: "Той, хто живе у допомозі Вишнього, під покровом Бога небесного оселився, скаже Господові: "Ти мій заступник і пристань моя, Бог мій, покладаюся на Нього" — і далі той псалом до кінця. Тоді, з дому вийшовши, зустрів воїнів, що по нього йшли, вони були йому у воїнстві друзями. Зустрівши Олександра святого, попадали на землю зі страху — явилося-бо їм лице його наче блискавка. І сказав до них святий: "Встаньте, брати, чого злякалися?" Відповіли воїни: "Бачимо, що сила Божа тебе огортає, і зі страху попадали". Сказав їм святий: "Чуєте, брати, Бог Небесний відвідав раба свого, ви ж не бійтеся, але чиність те, що наказано вам: послані-бо ви схопити мене і зв'язаного вести до царя". Сказали йому воїни: "Ми вирішили нічого не розповідати тобі, ти ж звідки про це довідався, що по тебе ми послані?" Сказав святий: "Не треба мені довго розмовляти з вами, бо поспішаю на подвиг, який лежить переді мною, приготований мені від Царя Небесного: з Риму аж до Візантії мають вести мене". Те мовивши, схилив коліна і помолився, кажучи: "Господи Ісусе Христе, Боже Отців наших, славлений і благословенний навіки, прошу Тебе нині, Владико, не відлучай мене від лику праведників Твоїх, не відкинь мене, що йду до Тебе, бо ім'я Твоє святе і страшне пізнати мені дав, і Ти — Помічник і Заступник мій, пошли, Господи, ангела свого, щоб помагав мені і скерував язик мій говорити перед катом". Коли святий помолився, воїни поклали на нього руки і, обклавши залізними веригами, вели до царя Максиміяна. Мати ж святого, Пименія, не відала про те, що сина її Олександра на допит до царя взято. Був же святий тілом міцний, на зріст високий, з лиця вродливий і молодий, вісімнадцять років мав від народження. Коли поставили його перед царем, сказав до нього цар: "Чи ти ображаєш державу мою, безумче, і не скоряєшся старійшині твоєму, не прийшов з твоїми співвоїнами поклонитися великому моєму богові Дієві?" Відповів святий, кажучи: "Я поклоняюся Богові моєму, що на небі, і Його єдинородному Синові Ісусові Христові, і Святому Духові. Иншого ж бога не знаю, не визнаю, ані не питай мене більше про иншого бога. Держави твоєї не боюся, не боюся твоїх погроз ані мук, що мають мені від тебе бути". Те чуючи, Максиміян розгнівався і сказав: "Що може зробити Бог той, якого ти ісповідуєш?" Відповів святий: "Бог мій невидимий, всемогутній, і нічого нема такого, що було б неможливим для Бога мого". Сказав Максиміян: "Чи є Богом той, кого люди розіп'яли і хто помер, убитий?" Відповів святий: "Замовчи, сатано, бо не достойний ти нечистими устами своїми згадувати пречисте і пресвяте ім'я Господа мого Ісуса
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Житія Святих - Травень, Данило Туптало», після закриття браузера.