Читати книгу - "Біблія, Невідомий Автор"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
І покрив він його зсередини чистим золотом.
5 Великий зал він покрив кипарисовим деревом і покрив його добрим золотом, і вирізав на ньому зображення пальм та ланцюгів.
6 І оздобив він той храм дорогим каменем, а золото було з Парваїму.
7 І покрив він золотом храм, балки, пороги, і стіни його та його двері, а на стінах вирізав херувимів.
8 І зробив святе святих: довжина і ширина його двадцять ліктів, за шириною храму. І покрив він його добрим золотом, на шість сотень талантів.
9 А вага цвяхів на шеклі золота була п'ятдесят. І верхні кімнати покрив золотом.
10 І вирізьбив він у святому святих двох херувимів, і покрив їх золотом.
11 А крила херувимів були довжиною двадцять ліктів, одне крило — на п'ять ліктів, дотикалося стіни храму, а крило інше — п'ять ліктів, дотикалося крила іншого херувима.
12 А крило другого херувима п'ять ліктів, дотикалося стіни храму, а крило інше п'ять ліктів, прилягало до крила іншого херувима.
13 Розмах крил цих херувимів — двадцять ліктів. В вони стояли на ногах своїх, а їхні обличчя звернуті до храму.
14 І зробив він завісу з блакиті, пурпуру, червені та віссону, і оздобив її херувимами.
15 І зробив він перед храмом дві колони, тридцять п'ять ліктів заввишки, а маківки, що на верху їх, п'ять ліктів.
16 І поробив ланцюги, як у девірі, і дав їх на верхи тих колон. І зробив сотню гранатових яблук, і дав на ланцюги.
17 І поставив колони перед храмом, одну праворуч, а іншу ліворуч. Праву назвав Яхін, а ліву — Боаз.
2 хроніки 4
1 І зробив мідного жертовника, двадцять ліктів довжина йому, двадцять ліктів ширина і десять ліктів висота йому.
2 І зробив він кругле лите море, десять на міру ліктем від краю до краю його і п'ять на міру ліктем у висоту, і тридцять ліктів на міру мірничим шнуром по колу.
3 А під ним були фігури волів навколо моря, що з усіх сторін оточують його, на десять ліктів на міру ліктем. Два ряди волів, відлитих єдиним литтям з морем.
4 Воно стояло на дванадцятьох волах, три повернуті на північ, три повернуті на захід, три повернуті на південь і три повернуті на схід. А море на них зверху, а задом повернуті всі до середини.
5 Товщина його була на долоню, а край його, як край келиха, квітки лілеї. Містило воно три тисячі батів.
6 І зробив десять умивальниць, і поставив п'ять праворуч, а п'ять ліворуч, щоб мити в них, приготовлене на цілопалення, а море для священиків, щоб митися в ньому.
7 І зробив десять однакових золотих свічників, і поставив їх у храмі п'ять праворуч, а п'ять ліворуч.
8 І зробив десять столів, і поставив у храмі, п'ять праворуч, а п'ять ліворуч. І зробив сто золотих кропильниць.
9 І зробив священиче подвір'я та подвір'я велике, і двері до подвір'я, і їхні двері покрив міддю.
10 А море поставив з правого боку на південний схід.
11 Також зробив Хурам горнята, лопатки і кропильниці. І закінчив Хурам робити для царя Соломона в Божій оселі:
12 дві колони, дві кулясті маківки на верху тих колон, дві мережки на покриття обох кулястих маківок, що зверху на колонах,
13 чотири сотні гранатових яблук для обох мережок, два ряди гранатових яблук для однієї мережки, щоб покрити обидві маківки, що на тих колонах.
14 І зробив підстави, і умивальниці на тих підставах,
15 одне море і дванадцять волів під ним,
16 горнята, лопатки, видельця і всі їхні речі зробив Хурам-Авів цареві Соломонові для Господньої оселі з відполірованої міді.
17 На Йорданській рівнині відливав їх цар у глинистій землі між Суккотом та Цередою.
18 І зробив Соломон усіх цих речей дуже багато, бо не обліковувалася вага міді.
19 І зробив Соломон усі речі, що в Божій оселі, та золотого жертовника й столи, а на них хліб показний,
20 і свічники, і їхні лампадки, щоб запалювати їх за постановою перед девіром, із щирого золота.
21 А квітки, лампадки і щипчики із щирого золота.
22 Також ножиці, кропильниці, ложки і кадильниці зі щирого золота. І вхідні двері, внутрішні двері до святого святих та двері храму теж із золота.
2 хроніки 5
1 І були закінчені Соломоном всі роботи для оселі Господньої. І він вніс освячені речі свого батька Давида і срібло, і золото, і всі ці речі дав Соломон до скарбниці оселі Божої.
2 Тоді Соломон зібрав до Єрусалиму Ізраїлевих старшин, всіх голів племен, очільників батьківських родів Ізраїлевих синів, щоб перенести ковчега Господнього заповіту з Давидового Міста, воно Сіон.
3 І були зібрані до царя всі ізраїльтяни в свято, воно сьомого місяця.
4 І прийшли всі Ізраїлеві старшини, і левити понесли ковчега.
5 Понесли священики та левити ковчега і намет зібрання, і всі святі речі, що в наметі.
6 А цар Соломон та вся Ізраїлева громада, що зібралася при ньому перед ковчегом, приносили в жертву худобу дрібну та худобу велику, що через велику кількість не була ані записана, ані порахована!
7 І священики внесли ковчега Господнього заповіту до його місця, до девіру, в святе святих, під крила херувимів.
8 А херувими простягали крила над місцем ковчега, і затінювали над ковчегом та над його жердинами зверху.
9 А ті жердини були довгі, і головки їхні були видні з ковчегу, що перед девіром, а назовні не були видні. І були вони там аж до цього дня.
10 У ковчезі не було нічого, тільки дві таблиці, що поклав Мойсей на Хориві, коли Господь склав був заповіт з Ізраїлевими синами при виході їх з Єгипту.
11 І як священики виходили із святині, а всі священики, що були там, освятилися, незалежно від їхньої черги,
12 а левити співаки, усі вони, аж до Асафа, Гемана, Єдутуна, і синів їхніх та братів їхніх, вбрані в віссон, з цимбалами, з арфами та з цитрами, стояли на схід від жертовника, а з ними сто двадцять священиків, що сурмили в сурми,
13 і як злилися звуки сурм, цимбалів та інших музичних інструментів в один, і як співаки заспівали на хвалу дяку Господові, бо добрий він, бо навіки його милосердя! то оселя Господня наповнилася хмарою!...
14 І не могли священики стояти й служити через ту хмару, бо слава Господня наповнила оселю Божу!...
2 хроніки 6
1 Тоді Соломон промовив: Господе, ти сказав, що пробуватимеш в густому мороці храму.
2 І я збудував тобі храм, місце твого пробування навіки!
3 Потім повернув цар обличчя своє і поблагословив усю Ізраїлеву громаду, що стояла.
4 А сказав: Благословенний Господь, Бог Ізраїлів, що своїми вустами розмовляв був з моїм батьком Давидом, і руками своїми виконав, промовляючи:
5 Від того дня, коли я вивів свій народ з Єгипетського краю, я не обрав собі міста з усіх Ізраїлевих племен, щоб збудувати храм для перебування ім'я мого. І не обрав я нікого, щоб був володарем над народом моїм, Ізраїлем.
6 Та тепер обрав я Єрусалим на пробування мого ім'я там, і обрав я Давида, щоб був над народом моїм, Ізраїлем.
7 І було на серці мого батька Давида збудувати храм для ймення Господа, Бога Ізраїлевого.
8 Та сказав Господь до мого батька Давида: За те, що на твоєму серці було збудувати храм для ймення мого, ти зробив добре, що було тобі на серці.
9 Тільки ти не збудуєш його, але син твій, що вийде із стегон твоїх, він збудує цей храм для ймення мого!
10 І виконав Господь своє слово, що він промовляв. І став я замість батька свого Давида та й сів на Ізраїлевому троні, як казав був Господь, і я збудував цей храм для ймення Господа, Бога Ізраїлевого.
11 І поставив я там ковчег, що в ньому Господній заповіт, який він склав з Ізраїлевими синами.
12 І став він перед Господнім жертовником навпроти всієї Ізраїлевої громади, і простяг свої руки.
13 А до цього Соломон зробив був мідне підвищення, і поставив його на середину подвір'я, п'ять ліктів довжина йому, п'ять ліктів ширина і три лікті висотою. І став він на ньому на коліна свої навпроти всього Ізраїлевого зібрання, і простяг свої руки до неба,
14 та й сказав: Господе, Боже Ізраїлів! Нема подібного тобі Бога на небі та на землі! Ти стережеш заповіт та милість для своїх рабів, що ходять перед твоїм обличчям усім своїм серцем.
15 Ти виконав своєму рабові Давидові, батькові моєму, що обіцяв йому. І промовляв ти йому своїми вустами, а рукою своєю виконав, як цього дня.
16 А тепер, Господе, Боже Ізраїлів, виконай для свого раба Давида, мого батька, те, що ти обіцяв йому: Не переведеться перед обличчям моїм ніхто з тих, що мають сидіти на Ізраїлевому троні, якщо тільки сини твої будуть пильнувати свої дороги, щоб ходити в законі моєму, як ти ходив перед обличчям моїм.
17 А тепер, Господе, Боже Ізраїлів, хай виконається слово твоє, яке ти сказав рабові своєму Давидові.
18 Бо чи ж справді Бог сидить з людиною на землі? Ось небо та небо небес не обіймають тебе, що ж тоді храм цей, що я збудував?
19 І ти прислухаєшся до молитви свого раба та до його благання, Господе, Боже мій, щоб почути прохання моє та молитву, якою раб твій молиться перед обличчям твоїм,
20 щоб очі твої були відкриті на цей храм удень та вночі, на те місце, про яке ти сказав, що покладеш ім'я своє там, щоб почути молитву, якою буде молитися твій раб на цьому місці.
21 І ти будеш прислухатися до благань свого раба та свого народу, Ізраїля, що будуть молитися на цьому місці. І ти почуєш з місця свого пробування, з небес, почуєш і пробачиш.
22 Якщо згрішить людина про ти свого ближнього, і буде примушена принести клятву з присутнім в ній прокляттям, і під цією клятвою прийде і стане перед твоїм жертовником у цьому храмі,
23 то ти почуєш з небес, і вчиниш суд над своїми рабами, винесеш вирок несправедливому, щоб дати його дорогу на його голову, і виправдаєш справедливого, щоб дати йому за його справедливістю.
24 А якщо твій народ, Ізраїль, буде побитий ворогом за гріхи перед тобою, і коли вони звернуться, і будуть хвалити ім'я твоє, і будуть молитися, і будуть благати тебе в цьому храмі,
25 то ти почуєш з небес, і пробачиш гріх народу свого, Ізраїля, і повернеш їх до землі, яку дав ти їм та їхнім батькам!
26 Коли затримається небо, і не буде дощу, бо грішать тобі, то вони помоляться на цьому місці, і будуть славити ім'я твоє, і з гріха свого навернуться, бо ти будеш їх упокорювати,
27 то ти почуєш на небесах, і пробачиш гріх своїх рабів та народу свого, Ізраїля, бо покажеш їм ту добру дорогу, якою вони підуть, і ти даси дощ на край свій, якого ти дав своєму народові на спадщину!
28 Коли голод буде в краю, моровиця коли буде, посуха, цвіль, сарана, черва коли буде, коли вороги гнобитимуть його в містах його, коли буде яке лихо, яка хвороба,
29 усяка молитва, усяке благання, що буде від якої людини чи від усього народу твого, Ізраїля, коли кожен буде знати лихо своє та горе своє, і простягне руки свої до цього храму,
30 то ти почуєш з небес, з місця постійного пробування свого, і пробачиш, і даси тій людині за всіма її дорогами, бо ти знаєш серце її, адже тільки ти один знаєш серце людське,
31 щоб вони боялися тебе, і ходили твоїми дорогами по всі дні, які вони житимуть на поверхні землі, яку ти дав батькам нашим!
32 Також і чужинця, який не з народу твого, Ізраїля, і він прийде з далекого краю заради ймення твого великого та сильної витягнутої руки твоєї, і прийде, і помолиться в цьому храмі,
33 то ти почуєш це з небес, місця постійного пробування свого, і зробиш усе, про що буде просити тебе той чужинець, щоб усі народи землі знали ім'я твоє, та щоб боялися тебе, як народ твій, Ізраїль, і щоб знали вони, що ім'я твоє кличеться в цьому храмі, що я збудував!
34 Коли народ твій вийде воювати з ворогами своїми, дорогою, якою ти пошлеш їх, і помоляться вони до тебе в напрямку до цього міста, що ти обрав його, та храму, що я збудував для ймення твого,
35 то почуєш ти з небес їхню молитву та їхнє благання, і вчиниш їм суд!
36 Коли вони згрішать тобі, бо нема людини, щоб вона не згрішила, і ти розгніваєшся на них, і даси їх ворогові, а їхні поневолювачі візьмуть їх у неволю до краю далекого чи близького,
37 і коли вони прийдуть до розуму в краю, куди взяті в неволю, і навернуться, і будуть благати тебе в краю своєї неволі, промовляючи: Ми згрішили, викривили дорогу свою, і були ми несправедливі,
38 і коли вони навернуться до тебе всім своїм серцем і всією душею своєю в краю своєї неволі, куди їх поневолили, і помоляться в напрямку до свого краю, що ти дав їхнім батькам, і в напрямку міста, яке ти обрав, та храму, що я збудував для ймення твого,
39 то ти почуєш з небес, з постійного місця пробування свого, їхню молитву та їхні благання, і вчиниш їм суд, і пробачиш своєму народові, що згрішив тобі!
40 Тепер, Боже мій, благаю, хай будуть очі твої відкриті, а вуха твої наставлені до молитви з цього місця!
41 А тепер устань, о Господе, Боже, та увійди у свій відпочинок, ти й ковчег сили твоєї! Хай священики твої, о Господе Боже, в порятунок одягнуться і хай побожні твої добром звеселяться!
42 Господе Боже, не відвертай обличчя від свого помазанця, згадай же про милість своєму рабові Давидові!
2 хроніки 7
1 А коли Соломон закінчив молитися, то зійшов вогонь з небес, поглинув цілопалення та жертви, а слава Господня наповнила храм той!
2 І священики не могли ввійти до Господнього дому, бо слава Господня наповнила дім Господній!
3 А всі Ізраїлеві сини бачили, як сходив вогонь та Господня слава на храм той, і вони попадали і вклонилися обличчям до землі, і дякували Господові: Добрий бо він, бо навіки його милосердя!
4 А цар та весь народ приносили жертву перед Господнім обличчям.
5 І приніс цар Соломон на жертву худоби великої двадцять дві тисячі, а худоби дрібної сто двадцять тисяч.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Біблія, Невідомий Автор», після закриття браузера.