Читати книгу - "Ґарґантюа і Пантаґрюель"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Панурґ. Достолиха! За мною не заржавіє. Ну як, женитись мені?
Труйоґан. Можливо.
Панурґ. І мені буде добре?
Труйоґан. Яку здибаєте.
Панурґ. А як, з Божою помогою, здибаю добру, буду я щасливий?
Труйоґан. Якоюсь мірою.
Панурґ. Зайдімо з другого кінця. А як лиху?
Труйоґан. Я за це не відповідаю.
Панурґ. Але порадьте мені, благаю вас. Що мені робити?
Труйоґан. Усе, що заманеться.
Панурґ. А, враг би тебе взяв!
Труйоґан. Не викликайте марюк, прошу вас.
Панурґ. Будь ласка — Бога ради! Я вчиню саме так, як ви нараєте. Що ви мені раєте?
Труйоґан. Нічого.
Панурґ. Женитись мені?
Труйоґан. Я тут ні при чому.
Панурґ. Тоді я не женюсь.
Труйоґан. Я умиваю руки.
Панурґ. Як я не женюсь, то, отже, ніколи не буду рогатий?
Труйоґан. Саме так.
Панурґ. Даймо, я все-таки жонатий.
Труйоґан. Кому даймо?
Панурґ. Я кажу: припустімо, я жонатий.
Труйоґан. Припустити можна все.
Панурґ. Ускочив я по халяви! Ех, аби ж то вилаятися крізь зуби, все б на душі полегшало! Дарма, терпіння! Отже, як я женюсь, то буду рогатий?
Труйоґан. Кажуть, буває.
Панурґ. Ну, а як жінка попадеться мені скромна і честива, то я не буду рогатий?
Труйоґан. Буцімто так.
Панурґ. Послухайте!
Труйоґан. Слухаю, слухаю.
Панурґ. Але чи буде вона скромна і честива. Ось у чім заковика!
Труйоґан. Навряд.
Панурґ. Але ж ви її в очі не бачили?
Труйоґан. Наскільки мені відомо.
Панурґ. Як же ви можете сумніватися в тому, чого не знаєте?
Труйоґан. Маю підстави.
Панурґ. А якби ви її знали?
Труйоґан. Я б сумнівався ще більше.
Панурґ. Гей, пахолку, серце моє, маєш, на — дарую тобі мого ковпака, тільки без окулярів, а ти піди на задвірок і полайся там з півгодини за мене! Я теж за тебе колись полаюся. Ага, а хто саме наставить мені роги?
Труйоґан. Хтось.
Панурґ. Щоб вам те та се! А я наб'ю вас ось, пане-брате хтось!
Труйоґан. Ваш клопіт.
Панурґ. Хай мене забере червоноокий пекельник, як я не замикатиму на жінці бергамської колодки, виходячи зі свого сералю.
Труйоґан. Добирайте слова.
Панурґ. Скільки можна дристати? Пора зважитись на щось.
Труйоґан. Я не проти.
Панурґ. Стривайте. Звідси спускати вам кров я вже не можу, то я відкрию вам іншу жилу. Самі ви жонаті чи нежонаті?
Труйоґан. Ні те, ні се, і все заразом.
Панурґ. Царице Небесна! Мене піт пройняв, хай йому грець, і в кишках усе похололо. Всі мої фрагми, метафрагми і діяфрагми стали рогом у ворочку моєї тями, тужачись на ваші висловлювання і відповіді.
Труйоґан. Мене це не бентежить.
Панурґ. Но! Но! Поганяй на всю витягу! То що, щирий наш друже, ви жонаті?
Труйоґан. Так мені здається.
Панурґ. Жонаті вдруге?
Труйоґан. Можливо, що й так.
Панурґ. А в першому шлюбі були щасливі?
Труйоґан. У цім нема нічого неможливого.
Панурґ. А вдруге як маєтеся?
Труйоґан. Так, як мені суджено.
Панурґ. Але як саме? Щиро — ви щасливі?
Труйоґан. Надісь.
Панурґ. Ісусехристе! Ношею святого Христофора свідчуся, легше з дохлого осла бздо витягти, ніж з вас якийсь висновок. Але я не дам собі в кашу наплювати. Отож, щирий наш друже, докопаємось, князеві пітьми на зло, до істини. Чи ви ходили в рогачах? Звертаючись до вас, я маю на увазі, що ви тут, а не десь там, за грою в гилки.
Труйоґан. Ні, як того не захотіла доля.
Панурґ. Плоттю присягаю, я відступаю, кров'ю присягаю, я зарікаюсь, тілом присягаю, я здаюсь! Він невловний.
При цих словах Ґарґантюа підвівся і сказав так:
— Хвала трудам Господнім! Бачу, світ до зросту доходить відтоді, як відкрився мені вперше. Як ми повилюднювали! Отже, найученіші і наймудріші філософи повходили нині у фронтистерію[305] і в школи пироністів, апоретиків[306], скептиків та ефектиків[307]. Дяка Богові! Далебі, тепер легше буде злапати левів за гриву, биків за роги, буйволів за морду, вовків за хвоста, цапів за бороду, птахів за лапу, та вже таких от філософів ніхто на слові не піймає. Бувайте, любі друзі!
З цим словом він покинув товариство. Пантагрюель та інші поривалися його провести, але він зупинив їх.
Коли Ґарґантюа пішов, Пантагрюель звернувся до гостей:
— У Платона в Тимеї учасників рахували на початку зборів; зате ми, навпаки, порахуємо наприкінці. Один, два, три… А де ж четвертий? Де наш друг Брідуа?
Епістемон сказав, що він був у нього, але не застав удома. Возний мирлензького парламенту в Мирлензі
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Ґарґантюа і Пантаґрюель», після закриття браузера.