Читати книгу - "Місце під зорями, Анні Кос"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
— Дай вгадаю, — трохи примружився Ульф. — Ти в сумнівах, чи зазнала нападу тільки долина Міати, чи у Великому степу теж неспокійно?
— Приблизно. Це надто далеко, аби я зміг відчути відлуння.
— Припустимо, що біда сталася й там. І? Це нічого не змінює. У них є Йорунн. Вона впорається не гірше за тебе, якщо опиниться поруч із порталом. А якщо далеко, то нічого вже не змінити. Якщо вона дісталася того святилища і повернула брата, то удвох їм має бути легше.
— Ні. Я стежу за мостом постійно, поки її не було там.
— Тоді будемо вважати, що все попереду.
— Минуло понад два тижні.
— Я теж хвилююся за нашу степовичку, але не квап події. Вона зробить усе можливе.
— На жаль, я боюся не за Йорунн, а за нас, — прозвучало це відсторонено. — Знаю, що не мав права утримувати її, але тепер мене мучать сумніви. Моїх сил може не вистачити, щоб самотужки впоратися з імператором і демонами. Я можу зазнати поразки, Ульфе, не воєнної, а магічної, і це буде катастрофою. Недоре потрібна підтримка.
Ульф відставив келих в сторону й нахилився до друга:
— Недоре чи особисто тобі? Усього лише два тижні без Йорунн — і ти вже став боягузом, що подумки готується до поразки?
— Добирай слова! — очі Хальварда спалахнули.
Ульф задоволено посміхнувся:
— Отак краще. Терпіти не можу, коли ти дозволяєш своєму минулому брати гору над розумом і логікою, — він незворушно плеснув в келих Хальварда ще. — Але, якщо чесно, я згоден: із таким розподілом сил ризикувати небезпечно і їй, і тобі. То як, хочеш відправити до неї вісника?
— Ні, — Хальвард заперечно хитнув головою, на його губах заграла хитрувата посмішка, а потім він відсалютував келихом Ульфу. — Точніше — не простого вісника. Ти ж давно хотів побачити степ на власні очі, чи не так?
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Місце під зорями, Анні Кос», після закриття браузера.