Читати книгу - "Бурштиновий Меч 1, Ян Фей"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
.
Вони повинні були якнайшвидше повернутися до Білого Каменю.
.
Але в цей час Брандо раптом почув попередження Вітрового ельфа Ортлісса: Обережно, ззаду щось доноситься.
Потім Брандо почув різкий свист за головою.
.
Якщо ви хочете знати, що буде далі, перейдіть до розділу, щоб прочитати більше розділів.
418
Розділ 418
.
Брандо швидко сформував у своїй свідомості інтуїтивну концепцію. Якщо це було схоже на звуковий удар батога, то Брандо не міг уявити, наскільки великий батіг.
.
Якщо бути точним.
.
Це був батіг, який пронісся по всьому лісі.
.
Страшний звуковий удар в одну мить пронісся по всьому лісі. Брандо відчув заціпеніння в потилиці. Він підсвідомо потягнув Скарлет вперед, і вони покотилися в сусідню дупу дерева.
Потім пролунав дзижчання, який, здавалося, пронісся по його мозку, змусивши барабанні перетинки резонувати. Через кілька секунд він навіть відчув, що в його голові з'явилося дзижчання, яке тривало довгий час. Лише через тривалий час у нього поступово відновився слух.
.
Це було дуже страшно.
В останню мить перед тим, як впасти в дурницю дерева, він побачив бурхливу атаку. Це була повітряна стіна у формі батога, заввишки приблизно зі стовбур дерева. Це був величезний білий простір, і він вмить охопив половину долини.
У той момент, коли він впав у дупу дерева, стіна повітря просто пронеслася над його головою.
Брандо не міг не похитати головою в темряві дупи дерева. Від попереднього удару, здавалося, зуби порізали губи, а рот наповнився присмаком крові. Але він одразу завмер, бо відчув м'який відгук на губах.
Якби не слабкий запах дівчини в темряві, він майже забув би, що все ще перебуває під Скарлет.
.
Обличчя Брандо почервоніло.
.
Його зір поступово адаптувався до темряви в дуплі дерева, де навіть зірки були слабкими. Поступово він побачив, що його руки лежать на мокрій землі в дуплі дерева. І за збігом обставин Скарлет опинилася під ним, обличчям до нього з трохи відкритим ротом, як перелякане маленьке звірятко.
.
Палаючі бурштинові очі дівчини особливо світилися в темряві.
Але палала не злість, а сором'язливість.
.
Вона ледь не забула дихати.
На обох губах була кров, а в роті один одного відчувався солонуватий присмак крові.
Обличчя Брандо було задерев'яніле, і він не сказав ні слова. Він сів і міцно простягнув руку, щоб підтягнути Скарлет. Хоча він стримував себе від думок про те, що сталося раніше, він не знав, чому цей спогад був таким свіжим і яскравим.
.
Його губи відгукнулися м'яким пахощами молодої дівчини, з відтінком дикості свіжої крові, немов вона могла розтопити його думки.
,
Очевидно, що це сталося в одну мить, але це відтворювалося в його пам'яті знову і знову. Він наче жив у цій миті вічно.
.
Жоден з них не говорив.
Брандо не міг не захотіти закрити обличчя. Це був перший поцілунок Чарівника-невдахи в його попередньому житті, та ще й у цьому житті. Як він міг втратити її так незрозуміло і принизливо?
Він не міг не втішити себе тим, що, можливо, поцілунок у лоб маленького Романа був його першим поцілунком, але навіть він не міг придумати такого виправдання.
.
Це також був перший раз для Ке Цяня.
Рудоволоса дівчина відчувала, що ось-ось розтане в речовину, схожу на воду, яка просочилася в холодний ґрунт під її тілом. Вона тупо дивилася Сіель око розплющеними очима, поки Брандо не підтягнув її.
Отже, вибачте.
.
— в один голос сказали вони.
.
Скарлет випустила ах і опустила голову.
Брандо відчув, що його обличчя палає. Наче небезпека за лісом зникла, або він зовсім забув про неї. Хоча за два життя у нього були десятки років досвіду.
.
Він зовсім не був готовий до цього.
.
Тоді Ортліс голосно засміявся. Її сміх був, як срібний дзвіночок у темряві, що розбудив Брандо. Маленька, ти така мила.
Гм. Брандо кашлянув: Що це було тільки зараз? Ви ясно бачили це, міс Ортлісс?
.
Здавалося, що Ортліс відкрила новий континент, але вона не поспішала йти далі. Натомість вона відповіла, що це схоже на хвіст чогось. Не думаю, що я помилявся.
?
Хвіст?
Це слово було схоже на відро холодної води, яке обливало Брандо з ніг до голови. У якої істоти міг бути такий великий хвіст? Він раптом злякався і раптом згадав, що попередня атака справді була схожа на атаку з розмахом хвоста дракона.
Але якщо це дійсно була атака хвостом
О, Марто.
?
Наскільки великим був той дракон?
.
Стривайте, у нього не було фізичного тіла? Брандо раптом глибоко вдихнув і запитав:
Здавалося, що це істота повітряної стихії, відповів Ортліс Але я ледве міг розгледіти, що це якась хмара чи туман.
.
Це було чудовисько. Брандо поправив її. Він обернувся і гукнув Скарлет.
!
Скарлет теж відреагувала в цей час, хоча її обличчя все ще було червоним, я знаю, Господи, зачекай! Дівчина раптом злякалася: Мій пістолет все ще надворі!
.
Вона підвела очі і побачила, що Брандо вже виліз на дурницю дерева.
Брандо вважав, що Мефісто і Вероніка все ще повинні бути на відкритому просторі. Але їх двох не слід було вбивати в одну мить. Хоча це не було неможливо, все ж було трохи немислимо, що двоє найвпливовіших людей в історії загинуть на його очах.
.
Навіть якщо він був тут, щоб змінити історію.
.
Але це було занадто незрозуміло.
.
Брандо виліз з дупи дерева і побачив, що Спис Блискавки Скарлет ще недалеко. Але коли він побачив сцену надворі, його обличчя відразу змінилося, і він відсахнувся назад у дупу дерева.
.
Скарлет побачила дивний вираз обличчя свого пана, а чоло його було вкрите холодним потом.
Що не так? — спитала вона.
.
Брандо швидко приклав палець до губ і жестом попросив її не видавати ні звуку.
Що це таке? Він не міг не запитати Ортлісса подумки.
,
Навіть якщо ви запитаєте, я не знаю, маленький. Ортліс також глибоко вдихнув. Хоча в Темному лісі було багато дивних монстрів, зовнішня річ була надто обурливою Схоже,
.
Вона на мить замислилася і знайшла достовірне слово Десять п'ятнадцять зміїних
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Бурштиновий Меч 1, Ян Фей», після закриття браузера.