Читати книгу - "Житія Святих - Травень, Данило Туптало"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Року ж того був голод у краю Фінікійському, бо не було дощу. І зібралося багато людей, прийшли в монастир до Єпіфанія преподобного, довідавшись про його повернення з Єгипту. І просили його наполегливо, щоб випросив дощу в Бога для висохлої землі, аби змогла дати земля плід свій. І сказав до них преподобний: "Нащо мені труди робите? Я — грішний чоловік". Вони ж великими проханнями довго йому надокучали, тому замкнувся в келії, став на молитві — і зразу потьмарилося повітря (день же був погожий), і була блискавка, і грім, і пролився дощ великий на землю, і напоїв досить всю землю Фінікійського краю, бо три дні ненастанно дощ лив, що й знову просили люди Єпіфанія святого припинити дощову зливу. І зупинив — і стала земля плодоносною в той рік. Почав же знову тужити там преподобний, бо до нього щодня приходили, надокучаючи, і думав звідти піти знову. Тим часом у вищезгаданому фінікійському граді Ликії (у якому ж Єпіфаній охрещений був) переставився єпископ. І зібралися з навколишніх градів єпископи, аби поставити єпископа градові тому. І згадали про преподобного Єпіфанія. Був же серед них чернець один, молодий літами, але дорослий чеснотами, на ім'я Полувій, він знав Єпіфанія преподобного. Йому звеліли єпископи, аби, сівши на коня, їхав швидко до монастиря Спанидріона і довідався точно, чи справді повернувся Єпіфаній з Єгипту і чи є в монастирі своєму. Заповіли ж йому, кажучи: "Нікому ж не розповідай таємниці цієї, навіть самому Єпіфанію". Коли ж прийшов Полувій в монастир, побачив Єпіфанія святого і привітав його. І сказав до нього Єпіфаній: "Чому, дитино Полувію, прийшов сюди?" Відповів Полувій: "Прийшов я відвідати вашу святиню". Сказав до нього святий: "Ти прийшов, дитино, бо прислали святі єпископи побачити мою нікченість, чи я тут. Не приховуй переді мною наказаного тобі, гріх неправду казати, кажи правду — Бог посеред нас. Тому будь своєчасним служителем істини, а Єпіфаній грішний переходить з місця на місце, стогнучи й трясучись від багатьох гріхів своїх. Та послухай, дитино Полувію: залишайся тут, а коня відішли до єпископів, хай шукають вони того, кого знають достойним мужем на єпископство, мене ж не переконають". І послухав Полувій, відіслав коня зі слугою, який прийшов з ним, сам же залишився при Єпіфанії преподобному. Коли ж настала ніч, взяв Єпіфаній Иоана, повсякчасного учня свого, і Полувія і вийшов з ними з монастиря потай від усіх, і пішов у Єрусалим, і поклонився животворного Хреста Господнього дереву й иншим місцям святим, і перебував у Єрусалимі три дні. Тоді сказав до обох учнів своїх: "Я чув, діти, що великий отець наш Іларіон перебуває нині в Кіпрському краї недалеко града Пафа, ходімо тому до нього й отримаємо благословення від нього". І, вставши, пішов з учнями. Прийшовши в Кесарію Филипову, що в Палестині, знайшов корабель, який плив до Кіпру, і, сівши в нього, відплив туди. І, приставши до берега кіпрського, пішов у Паф і зустрів великого Іларіона, який у пустелі Пафській жив, привітав його — і була обом радість велика, що після такого довгого часу зустрілися. Бачив же Єпіфаній скорботу там Іларіонову через неспокій, бо ті, що приходять, надокучають йому, і розумів намір його, що звідти деінде хоче переселитися, — захотів і він через два місяці йти від великого того отця. І спитав його преподобний Іларіон, кажучи: "Куди хочеш йти, дитино Єпіфанію?" Сказав Єпіфаній: "Піду в Аскалон і в Газу, і далі, допоки не знайду десь безмовне в пустелі місце". Преподобний же Іларіон, ясновидець, бачачи те, що має з Єпіфанієм бути, сказав йому: "Іди, о дитино, в град Саламину, що є на Кіпрському острові, і буде тобі в граді тому добре перебування (це ж сказав Іларіон святий пророчо, бо мав Єпіфаній у Саламині за Божою волею архиєпископом бути)". Єпіфаній же тих слів Іларіонових ані слухати не хотів, і знову сказав йому Іларіон святий: "Кажу тобі, дитино, що годиться тобі в град той іти і жити в ньому, не переч тому словам моїм, щоб тебе морська негода не наздогнала". Попрощався преподобний Єпіфаній із преподобний Іларіоном, пішов з учнями своїми до пристані морської і побачив два кораблі: один мав плисти в Аскалон, а другий — у Саламин. Увійшов тому в аскалонський корабель і відплив. Через якийсь час піднялася несподівано буря в морі велика, і був корабель у скруті, хвилі його носили і розбивали, і всі, що в кораблі були, втратили надію на життя своє. Перебували ж у тій біді три дні і три ночі, а на четвертий день хвилі прибили корабель до града Саламинського, який і Констанцією Кіпрською називається. І, вийшовши з корабля, лежали всі на землі наче мертві, знемігши від великої морської біди і від довгого голодування. Треба було кораблеві там затриматися, щоб полагодили його, бо потовчений був хвилями. Через три дні підкріпилися знеможені і стали здорові, і знову думав Єпіфаній святий відплисти звідти.
У той час після переставлення архиєпископа Саламинського був собор єпископів у граді тому для виборів архиєпископа. І молилися до Бога декілька днів, щоб явив їм мужа достойного на сан той. Був же серед них один старий єпископ града Кидрійського, який мав п'ятдесят літ у єпископстві, на ім'я Паппій, муж святий і ясновидний. Він і страждати за Христа сподобився — колись узяли нечестиві його з архиєпископом Саламинським Галасієм і після багатьох мук відпустили живим. І всі єпископи Кіпрського острова мали його за батька і шанували вельми як ісповідника і мученика Христового. Йому відкрито було від Бога про Єпіфанія, що в град Саламинський прибув, і наказано взяти його і поставити архиєпископом града. Був же час осінній, і якраз зрізали грона. І сказав Єпіфаній до учнів: "Ходімо, діти, в град, і купимо собі винограду на дорогу" (хотів-бо звідти відплисти). І пішли на торг. Коли ж підійшли до чоловіка, що продавав виноград, взяв Єпіфаній у руку два добірні грона, спитав продавця: "Що хочеш за це?" Тут раптом почули, що
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Житія Святих - Травень, Данило Туптало», після закриття браузера.