Читати книгу - "Невідоме Розстріляне Відродження"
В нашій бібліотеці можна безкоштовно в повній версії читати книгу онлайн українською мовою "Невідоме Розстріляне Відродження" автора Павло Коломієць. Жанр книги: 💛 Публіцистика / 💛 Поезія / 💙 Сучасна проза. Наш веб сайт ReadUkrainianBooks.com дає можливість читати повні версії улюблених книг на Вашому гаджеті (IPhone, Android) або комп’ютері абсолютно безкоштовно, без реєстрації та СМС. Також маєте можливість завантажити книги на свій гаджет у форматі PDF, EPUB, FB2. Файли електронних книг - це цифрові файли, які призначені для перегляду на спеціальних пристроях, що відомі як читальні пристрої для електронних книг.
Шрифт:
-
+
Інтервал:
-
+
Добавити в закладку:
Добавити
Перейти на сторінку:
така смутна. Вже осінь… тут ось… тут. У вирій дні. Дзвінки осіннього трамваю… обличчя любі! Нам віками путь… Еллада… Картаген і Рим у сивій далині безкраю, що нашу тугу та безсилля п’ють. Жінці в танку
Висока хвиля музики підхопить. Ти збліднеш в лицях. Потемніє зір. Уже бринять назустріч злій грозі Всі нерви й м’язи. Вищий, той затопить, Що горне – вал. Підхопить, понесе Назустріч болеві, що їм солодко стерпло Льсне серце – підкоряючись, на все Вже згодне, віддане. Лиш зменшення не стерпить. Бо мук настояних наринули моря Затерти береги, пустель піски спраготні, Де бубнами обвал, глибинні де фаготи, Де пристрасті болючая Голгота, Де флейт злі струмені, в скрипки, що ось згорять. І віддано в танок підгорнешся вся ти Розбещеним, пещот несито-спраглим тілом, Яке з музикою нещадного ступило Страшного бою, і життям платить. Насяк електрики, щокрок підлог, квадрат, Де стільки пристрасті, безсиле збурить мури Б’є, захлинається закута в тілі буря, Що тільки тиском жил – у мислях родить чад. І я, п’яний саксофоніст, вже сам Вчарований несамовиттям згуків, їх кидаю – жагу свою сторуку Тобі назустріч безумом нестям Каскади іскр на порцелян плечей, Що він присмаглий – з внутрішнього жару! Бо нам обом довіку не затамувати тіл пожару, Як не згасить спраги благаючих очей. Листопад
Як смертне прядиво, як безнадійність прощ, як невод умирання довгий, непролазний… як непотрібна і глуха образа осінній дощ, ізнов осінній дощ. Ряди дерев шляхами: змоклі, голі… розоране, окраденеє поле… розбита колія… Як жовкле листя по верхах ген – у вітрах душа… душа моя у ночі чорні,
Висока хвиля музики підхопить. Ти збліднеш в лицях. Потемніє зір. Уже бринять назустріч злій грозі Всі нерви й м’язи. Вищий, той затопить, Що горне – вал. Підхопить, понесе Назустріч болеві, що їм солодко стерпло Льсне серце – підкоряючись, на все Вже згодне, віддане. Лиш зменшення не стерпить. Бо мук настояних наринули моря Затерти береги, пустель піски спраготні, Де бубнами обвал, глибинні де фаготи, Де пристрасті болючая Голгота, Де флейт злі струмені, в скрипки, що ось згорять. І віддано в танок підгорнешся вся ти Розбещеним, пещот несито-спраглим тілом, Яке з музикою нещадного ступило Страшного бою, і життям платить. Насяк електрики, щокрок підлог, квадрат, Де стільки пристрасті, безсиле збурить мури Б’є, захлинається закута в тілі буря, Що тільки тиском жил – у мислях родить чад. І я, п’яний саксофоніст, вже сам Вчарований несамовиттям згуків, їх кидаю – жагу свою сторуку Тобі назустріч безумом нестям Каскади іскр на порцелян плечей, Що він присмаглий – з внутрішнього жару! Бо нам обом довіку не затамувати тіл пожару, Як не згасить спраги благаючих очей. Листопад
Як смертне прядиво, як безнадійність прощ, як невод умирання довгий, непролазний… як непотрібна і глуха образа осінній дощ, ізнов осінній дощ. Ряди дерев шляхами: змоклі, голі… розоране, окраденеє поле… розбита колія… Як жовкле листя по верхах ген – у вітрах душа… душа моя у ночі чорні,
Перейти на сторінку:
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Невідоме Розстріляне Відродження», після закриття браузера.
Подібні книжки до книжки «Невідоме Розстріляне Відродження» жанру - 💛 Публіцистика / 💛 Поезія / 💙 Сучасна проза:
Коментарі та відгуки (0) до книги "Невідоме Розстріляне Відродження"