Читати книгу - "Невідоме Розстріляне Відродження"
В нашій бібліотеці можна безкоштовно в повній версії читати книгу онлайн українською мовою "Невідоме Розстріляне Відродження" автора Павло Коломієць. Жанр книги: 💛 Публіцистика / 💛 Поезія / 💙 Сучасна проза. Наш веб сайт ReadUkrainianBooks.com дає можливість читати повні версії улюблених книг на Вашому гаджеті (IPhone, Android) або комп’ютері абсолютно безкоштовно, без реєстрації та СМС. Також маєте можливість завантажити книги на свій гаджет у форматі PDF, EPUB, FB2. Файли електронних книг - це цифрові файли, які призначені для перегляду на спеціальних пристроях, що відомі як читальні пристрої для електронних книг.
Шрифт:
-
+
Інтервал:
-
+
Добавити в закладку:
Добавити
Перейти на сторінку:
хтось ясний, молодий, що днем чи щастям зветься… Там порохом пухким, пахучим у полях згубивсь десь шлях… Простір, широка воля! Часом, – розбудить лози сонний птах Чи риба знехотя з дна пустить бігти кола. Бездонний день в жита, в овси, в гречки, у конюшину, в луки соковиті ллє солод і спокій… Та в сурми гомінні вже чути, грає, палить серце вітер! «Не почути сестриного сміху…»
Не почути сестриного сміху і води з її рук не пить. Понад тихою рідною стріхою голуба зоря не дзвенить… Став давно багном затягнуло, позгнивали верби… зрубали корчі… Лиш роки на стовпі золотому Глечик з вибитим дном стирчить. Не вернути туди ніколи, — А з вогню на залізо – іржа. Ось тому таким терпким болем мені нині уста дрижать. Забув
Знов – моє пекло, моє небо У камінь скутая земля… Це міста. Тільки міста треба… Забув, як пахнуть там поля… Забув, як верби сплять вад плесом, Які тії мляві вітряки: Часу й вітрів слухняні весла… Як давнина, – глухі такі… Забув, як пахне лан той житній, Як глибша, таємніша смерк. Дух немоторний старосвітній Давно помер, — Нам світ – це рух горіння, туга, Жага, і солод, і вогонь… Нам світ: – надій сім-барвні дуги — І певнеє стерно в долонь.
Не почути сестриного сміху і води з її рук не пить. Понад тихою рідною стріхою голуба зоря не дзвенить… Став давно багном затягнуло, позгнивали верби… зрубали корчі… Лиш роки на стовпі золотому Глечик з вибитим дном стирчить. Не вернути туди ніколи, — А з вогню на залізо – іржа. Ось тому таким терпким болем мені нині уста дрижать. Забув
Знов – моє пекло, моє небо У камінь скутая земля… Це міста. Тільки міста треба… Забув, як пахнуть там поля… Забув, як верби сплять вад плесом, Які тії мляві вітряки: Часу й вітрів слухняні весла… Як давнина, – глухі такі… Забув, як пахне лан той житній, Як глибша, таємніша смерк. Дух немоторний старосвітній Давно помер, — Нам світ – це рух горіння, туга, Жага, і солод, і вогонь… Нам світ: – надій сім-барвні дуги — І певнеє стерно в долонь.
Перейти на сторінку:
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Невідоме Розстріляне Відродження», після закриття браузера.
Подібні книжки до книжки «Невідоме Розстріляне Відродження» жанру - 💛 Публіцистика / 💛 Поезія / 💙 Сучасна проза:
Коментарі та відгуки (0) до книги "Невідоме Розстріляне Відродження"