Читати книгу - "Фінансист, Теодор Драйзер"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Нарада відбувалася в бібліотеці сенатора, який зустрів своїх колег зі щедрою гостинністю людини, яка знає, що майбутня розмова обіцяє йому тільки приємне. На столі вже були сигари, пляшки з винами, різні сорти віскі. Обмінюючись в очікуванні Батлера загальними зауваженнями на теми дня, Молленгауер і Сімпсон покурювали сигари, і кожен приховував у голові свої потаємні думки.
Сталося так, що напередодні Батлер дізнався від окружного прокурора містера Девіда Петті про операції з чеком на шістдесят тисяч доларів. Тим часом Стінер повідомив про це Молленгауера. І Молленгауер (а не Батлер) негайно ж зрозумів, що, скориставшись становищем Ковпервуда, можна, мабуть, відвести звинувачення від партії, а заодно ще й виманити в нього акції кінних залізниць, що йому належали, і зробити це, звісно ж, потай і від Батлера, і від Сімпсона. Для цього слід було лише налякати Ковпервуда судовим переслідуванням.
Незабаром увійшов і Батлер, просячи вибачення за запізнення. Намагаючись приховати свої сімейні негаразди за маскою добродушності, він сказав:
— Ну, скажу я вам, і життя! Усі банки вимагають негайного забезпечення своїх позик!
Він узяв сигару і закурив.
— Становище й справді не надто обнадійливе, — з посмішкою відгукнувся сенатор Сімпсон. — Прошу вас, панове, сідайте. Я декілька годин тому мав розмову з Евері Стоуном із банкірської контори «Джей Кук і Ко». За його словами, на Третій вулиці вже подейкують про причетність Стінера до банкрутства цього Ковпервуда. І газети, звісно, не забаряться зчинити відчайдушний галас, якщо не буде вжито відповідних заходів. Не сумніваюся, що ця новина дуже скоро дійде до вух містера Віта, голови «Громадянської асоціації допомоги міському самоврядуванню». Джентльмени, ми маємо негайно вирішити, як будемо діяти. Спершу, на мою думку, ми повинні без зайвого галасу викреслити кандидатуру Стінера з наших списків. Ця історія може спричинити дуже серйозні наслідки, і нам необхідно негайно ж зробити все від нас залежне, щоб запобігти їм.
Молленгауер затягнувся сигарою і випустив блакитно-сіру хмарку диму. Він мовчав і, здавалося, був занурений у споглядання гобеленів на протилежній стіні.
— Абсолютно ясно, — продовжував сенатор Сімпсон, бачачи, що його колеги відмовчуються, — якщо ми найближчим часом не порушимо судового переслідування за своєю ініціативою, це зробить хтось інший, і вся історія постане у вельми невигідному світлі. Моя думка така: зачекати, поки не виявиться, що хтось уже готовий діяти, хоч та ж горезвісна асоціація, і тоді самим звернутися до суду, зробивши вигляд, ніби це наш давній намір. Найважливіше — вигадати час: тому я пропоную всіма можливими способами ускладнити доступ до книг міського казначейства. Якщо ж ревізія все-таки почнеться — а я цілком допускаю таку можливість, — треба постаратися, щоб вона діяла не надто завзято.
Сенатор не вважав за потрібне говорити натяками зі своїми впливовими спільниками, коли справа стосувалася важливих питань, і вважав за краще в таких випадках, всупереч звичній для нього пихатості, називати речі своїми іменами.
— Що ж, як на мене, пропозиція досить слушна, — сказав Батлер, зручніше всідаючись у кріслі і всіляко намагаючись приховати свій справжній настрій. — Не сумніваюся, що наші люди зуміють затягнути ревізію тижнів на три. Вони, наскільки мені відомо, поспішати не люблять.
Промовляючи це, він думав лише, як би йому перевести розмову на самого Ковпервуда і порадити якнайшвидше порушити проти нього судове переслідування (але так, щоб ніхто не міг дорікнути йому, Батлеру, в тому, що він нехтує інтересами партії).
— Так, думка непогана, — спокійно підтвердив Молленгауер, випускаючи кільце диму і думаючи про те, як би взагалі уникнути розмови про Ковпервуда і його злочину до того, як він, Молленгауер, з ним зустрінеться.
— Нам потрібно ретельно розробити план дій, — знову заговорив сенатор Сімпсон, — щоб у разі потреби негайно взятись до його виконання. Я вважаю, що ця справа випливе назовні не пізніше, як через тиждень, а може, й раніше, так що часу гаяти не можна. Моя порада така: нехай міський голова запросить у міського скарбника пояснення щодо цієї справи, а скарбник відповість на цей лист. Далі: нехай міський голова за згодою членів муніципалітету тимчасово усуне скарбника з посади (як на мене, закон дає йому таке право) або щонайменше позбавить його основних повноважень. Звісно ж, ми не надаватимемо цим заходам розголосу, аж поки не будемо змушені зробити це. Але листи будуть у нас напоготові, і ми негайно опублікуємо їх, якщо нас змусять діяти.
— Якщо джентльмени не заперечують, я подбаю про те, щоб листи були заготовлені, — спокійно, але не без поспішності вставив Молленгауер.
— Так, це розумна завбачливість, — невимушено зауважив Батлер. — За сьогоднішньої ситуації ми, мабуть, нічого іншого й не можемо зробити, хіба тільки перекласти відповідальність на когось іще. Щодо цього я й хотів би висловитися. Може статися, що ми зовсім не такі вже й безпорадні, якщо врахувати всі обставини.
У його очах зблиснув зловісний вогник, а по обличчю Молленгауера пробігла легка тінь досади. (Отже, Батлер знає, а можливо, й Сімпсон також!)
— Що ви хочете цим сказати? — запитав сенатор і з цікавістю поглянув на Батлера. Він нічого не знав про історію з чеком, оскільки взагалі не надто уважно стежив за діяльністю міського казначейства і з часу попередньої наради не бачився з жодним зі своїх колег. — Невже хтось сторонній причетний до цієї справи?
Його гострий розум політика посилено запрацював.
— Гм!.. Стороннім я його не назвав би… — чемно продовжував Батлер. — Я маю на увазі Ковпервуда. Відтоді, як ми востаннє бачилися, джентльмени, з’ясувалися деякі подробиці, з яких я роблю висновок, що діла цього молодика зовсім не такі прозорі, як ми вважали. Схоже на те, що він був призвідником всієї авантюри і втягнув у це Стінера — всупереч його бажанню. Я за власною ініціативою зайнявся цією справою і, гадаю, Стінер тут не
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Фінансист, Теодор Драйзер», після закриття браузера.