Читати книгу - "Джозеф Антон"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
І тут двадцять років потому Павелл знову поряд. «Ні, — сказав він своїм захисникам. — Мені щось не хочеться». Залунали голоси: «Ходімо, Джо, він тепер лишень старий дивак». А тоді ще один голос, вже на його підтримку: «Бачиш, Джо, місіс Павелл, — сказав Стенлі Долл, -нелегко з тим парубком. Вона направду хоче з тобою поговорити. Для неї це дуже багато важить». Тож вони з Елізабет погодилися зустрітися з Марґарет Павелл. У юності вона жила в Карачі в тому ж районі, що і його батьки, й хотіла трохи побалакати про давні часи. Старий Інок стояв поряд зсутулившись, іноді кивав головою, мовчав і мав надто немічний вигляд для того, щоб захотілося його штурхнути. Після паузи ввічливости він вибачився, взяв Елізабет під руку, повернувся й побачив Марґарет Тетчер, що дивилася саме на нього, із сумочкою в руках, налакованим волоссям і кривою усмішкою.
Він ніколи не подумав би, що Залізна Леді так безпосередньо виявляє свої емоції. Впродовж їхньої короткої розмови колишня прем’єр-міністр увесь час торкалася його руками. Здрастуйте, дорогенький, її рука легко опустилася на тильний бік його долоні, як поживаєте, її рука починає погладжувати його передпліччя, ну і як ці молодці, добре пильнують вас? тепер її рука в нього на плечі. Треба щось відповідати, каже він собі, поки вона не почала гладити його по щоці. «Так, дякую», — каже він, і вона, як та китайська лялька, швидко опускає підборіддя у своєму знаменитому кивку. Ну гаразд, — її рука знову гладить його передпліччя, — тримайтеся, і на тому все б і закінчилося, якби Елізабет не втрутилася в розмову й не запитала, досить наполегливо, що планує робити британський уряд для припинення погроз. Леді Тетчер поглянула дещо здивовано, виявивши, що ці досить настійливі слова зринули з уст такої гарної дівчини, і трохи напружилася. Ох, дорогенька, тепер вона погладжувала вже Елізабет, авжеж, це може вас і засмутить, але, боюся, ніщо не зміниться, допоки не зміниться уряд у Тегерані. «І це все? — запитала Елізабет. — Це вся ваша політика?» Тетчер забрала руку. Відвела пильний погляд і дивилася вдалечінь. Невизначений кивок головою, протяжне Гм-м-м, і вона пішла.
Елізабет сердилася впродовж усього вечора. І це все? Тільки до цього зводиться їхня політика? Тут йому пригадалося, як Марґарет Тетчер погладжувала його руку, і він усміхнувся.
Четверта річниця фетви видалася такою ж напруженою, як і попередні. Вже звичні страхітливі звуки доносилися з Тегерана, де аятола Хаменеї, президент Рафсанжані, а ще спікер меджлісу Натек-Нурі та інші були просто заскочені дедалі більшою кількістю офіційних заперечень щодо їхнього маленького вбивчого плану. На їхні погрози відповів конгрес США, комісія ООН з питань прав людини і навіть британський уряд. Дуґлас Герд виступив у Страсбурзі, а його заступник Дуґлас Гоґґ — у Женеві, назвавши справу Рушді «питанням прав людини великої ваги». Було заблоковано нафтову угоду з Іраном у Норвегії; також призупинено надання мільярдного кредиту Ірану з боку Канади. А він опинився у геть неочікуваному місці і виголошував проповідь — чи, скажімо, позаяк він не священик, виступав зі словом — з кафедри капели Кінґз-коледжу.
Перед самим його виступом до нього підійшов декан коледжу й нагадав йому про відлуння. «Робіть паузу після кожних кількох слів, — сказав він, — бо через відлуння ніхто не зрозуміє ваших слів». Йому здалося, що йому довірили якусь велику таємницю: так от чому проповіді звучать завжди так. «Стояти, в цій будівлі, це нагадувати собі. про все найкраще. у релігійній вірі, -почав він, а сам подумав, таж я говорю як архієпископ. Далі в домі Божому він казав про чесноти мирян, оплакував втрату людей, які боролися до кінця — згадав про Фараґа Фауду в Єгипті й турецького найпопулярнішого журналіста Уґур Мумку, вбитого закладеною в його авто бомбою. Безжалісність благочестивих звела нанівець їхні заяви про всілякі чесноти. «Так само каплицю у Кінґз-коледжі... можна вважати... символом того... що є найліпшим... у релігії, — він вимовляв ці слова якнайдуховніше, — так само фетва... стала символом... всього найгіршого. Саму фетву... можна назвати... сучасним виявом... сатанинських віршів. У фетві... знову... зло... переодягається... в доброчесність... і обманює... вірян».
26 лютого 1993 року група терористів на чолі з кувейтцем Рамзі Юсефом підірвала бомбу у Всесвітньому торговельному центрі, що в Нью-Йорку. Шестеро людей загинули, понад тисячу отримали поранення, проте вежі встояли.
Друзі казали, що його кампанія стає доволі дієвою, і він робить усе правильно, коли вирушає у подорожі, проте дедалі частіше його охоплює те, що Вінстон Черчіль нази-вав «чорною собакою» депресії. Там, у світі, він міг боротися; він навчився діяти так, як потрібно діяти. Коли ж повертався додому, то буквально розвалювався на частини, й Елізабет мусила збирати уламками корабля докупи. Девід Ґор-Бут поінформував його про те, що міністерство закордонних справ зверталося до «Бритіш еарвейз», однак компанія, як і раніше, рішуче відмовляється його перевозити. Том Філіпс закінчив портрет «Містера Жвавого» й запропонував його Національній портретній ґалереї, проте вона вирішила «наразі» його не купувати. Іноді, коли надходили новини такого штибу, він починав пити — до фетви був невеликим
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Джозеф Антон», після закриття браузера.