Читати книгу - "Житія Святих - Травень, Данило Туптало"
Шрифт:
Інтервал:
Добавити в закладку:
Чувши ж те, Лаодикій мовив: "Це твоє в муках незнемагання не є від сили Бога твого, але від чарів. Наказую тому тебе вогнем спалити, аби всі суглоби і члени твої попелом стали і вітер їх розвіяв". І зразу звелів кат піч велику приготувати, смолою ж, і клоччям, і хмизом її наповнити і запалити. І здіймалося полум'я печі у висоту десь на шістдесят ліктів, і потьмарилося повітря димом. І сказав Лаодикій до святого: "Принеси жертву богові Діонисію". Мученик же мовчав. І знову сказав кат: "Доки перебуватимеш у непокорі своїй?
Бачиш приготований для тебе вогонь — і зрозумій велич бога Діонисія, і поклонися йому". Відповів святий: "Сказав я тобі вже, о антипате, що не поклонюся глухому, і сліпому, і німому згубнику душ людських. Чи хочеш довідатися, що названий цей бог не є богом, але ідолом?" Відповів Лаодикій з гнівом: "О прокляття, чи є ідолом той, що має в собі божественну силу? Сила, що в ньому, приймає від нас жертви і дарує нам спасення". Сказав йому святий: "Хочеш, аби, приступивши, приніс я жертву богові твоєму, аби всі, бачачи, що я приношу жертву, пізнали силу Діонисія?" Лаодикій сказав: "Поклонися, і принеси жертву, і зрозумій його велич". Увійшов Мокій святий у капище ідольське, зробив знамення хресне на чолі своєму, озброївся зброєю Христовою на диявола і став, де ідол Діонисієвий утверджений стояв, помолився до правдивого Бога, кажучи: "Ти, що тримаєш усе творіння, Владико, і все створив Христом Твоїм, осоромив диявола, що відчужився від Твоєї істини, Ти, що дарував блаженство чеснот тим, які бояться Тебе, Господи, і шанують святе ім'я Твоє, ідоли вавилонські розбив і показав правдиву віру пророка Твого Даниїла, мерзотний вівтар ідольський через трьох отроків своїх уневажнив і погасив полум'я вогненне в печі, потопив злісного фараона у глибинах морських, молитви Мойсееві вислухав і вивів палицею воду з каменя, Ти, що єси нині, і був, і будеш, цар вічний, — почуй мене, раба свого, ось-бо молюся до Тебе: прийди на допомогу мені і яви силу свою тим, що тримаються істини в брехні, аби пізнали Тебе, єдиного, правдивого і вічного Бога. І нехай прожене світло Твоє пітьму ідолопоклонницького блуду". Так помолившись, возвав голосом великим, до ідола кажучи: "Непотрібний і суєтний, німий і бездушний Діонисію, наказую тобі великим і преславним іменем Христа мого, що на висотах живе, аби впав ти зі свого постаменту і простягся на землі, аби зрозуміли всі неміч твою". І зразу потряслися земля і капище — і впав ідол з громом великим, і розсипався на порох. Усі ж, що там були, втікали геть зі страху і дивувалися через те, що сталося. Тоді святий Мокій сказав до антипата Лаодикія: "Ось глянь на звабу бісівську, що людей у смерть занурює, прийди тому і збери порох бога твого, на якого ти покладався, і збагни, у якій згубі стоїш". Лаодикій же засмутився вельми, жаліючи за ідолом Діонисієвим, і зразу звелів, схопивши святого, вкинути в піч розжарену. Коли вкинули святого у вогонь, стояв посеред полум'я, наче серед вертограда якогось прекрасного, і співав, благословлячи Бога. Видно ж було з ним трьох мужів, що співали, серед них же один був світліший лицем від сонця, його ж сяйво перевершувало світло вогню. І сказав Мокій святий у вогні так: "Дякую Тобі, Владико, Боже батьків наших, Слову Твоєму всі скоряються. Благословенний Ти, Господи сил, Творче всіх воїнів небесних, хвалений устами святих архангелів, що був колись із трьома отроками в полум'ї і посеред трьох Ти четвертим видний був. Прошу Тебе, Спасителю мій, розсип полум'я вогненне палаючої печі цієї і спали антипата цього. Поклади на нього нестерпний гнів Твій і карою своєю знищ його, хай усі довідаються, що Ти — один істинний Бог на небі". І зразу полум'я з печі кинулося на антипата і, досягнувши його, спалило на попіл разом з дев'ятьма його зброєносцями. І не зосталося жодної частини тіла їхнього: гнів-бо Божий винищив їх. Настрашився весь люд, що там був, і втікав далеко від печі, а святий вийшов з вогню цілий, анітрохи не ушкоджений.
Після такого чуда преславного градоначальник Таласій гніву сповнився, схопив святого Мокія і замкнув у темниці. Через двадцять днів прийшов у град той инший антипат, на ім'я Максим. Довідавшись про святого і про загибель Лаодикієву, радився, як би стратити мученика. І, сівши на місці високому на огляд усім, поставив перед судищем своїм Христового раба і сказав йому: "Скажи мені ім'я твоє і рід". Відповів святий: "Якщо хочеш довідатися рід мій та ім'я, знай: батько мій був на ім'я
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Житія Святих - Травень, Данило Туптало», після закриття браузера.